КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи № 363/1562/20                    Головуючий у суді першої інстанції: Чірков Г.Є.
Номер провадження: 22-ц/824/1433/2021                                    Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
08 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,
при секретарі Кравченко Н.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня  2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1   до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» про визнання протиправними та скасування наказів про дисциплінарні стягнення та наказів про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У Вишгородський районний суд Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (далі - ТОВ   «Перший столичний хлібозавод», відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів про дисциплінарні стягнення та наказів про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він працював на підприємстві ТОВ   «Перший столичний хлібозавод» на посаді водія автотранспортних засобів, починаючи з 24 квітня              2019 року. Перебуваючи на лікарняному, 30 березня 2020 року він отримав наказ № 368 к/тр - ПСХ0003120 від 30 березня 2020 року про припинення трудового договору через систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Підставою винесення такого наказу стали накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 05с від 06 лютого 2020 року та № 46с від 09 жовтня 2019 року, доповідна записка начальника транспортної служби та службова записка начальника логістики. По закінченню лікарняного, він прибув на роботу для отримання трудової книжки, де йому не видали трудову книжку та повідомили, що будуть його звільняти повторно. У подальшому, він отримав лист з наказом № 422 к/тр від 09 квітня 2020 року про повторне звільнення з тих же підстав.
В позовній заяві вказав, що про зазначені дисциплінарні стягнення він не знав, з наказами не ознайомлювався та жодних порушень за весь період роботи не вчиняв.
Посилаючись на незаконність притягнення його до дисциплінарної відповідальності, порушення порядку звільнення, просив визнати протиправними та скасувати накази про дисциплінарне стягнення № 05с від 06 лютого 2020 року та № 46с від 09 жовтня 2019 року, визнати протиправними та скасувати накази № 368 к/тр - ПСХ0003120 від 30 березня                  2020 року,  № 422 к/тр від 09 квітня 2020 року про припинення трудового договору відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України, поновити його на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Перший столичний хлібозавод», стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка за вимогами позивача полягає у душевних стражданнях, у погіршенні психологічного стану, яких він зазнав у зв`язку з незаконними діями відповідача щодо його звільнення з роботи.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від               09 квітня 2020 року № 422 к/тр «Про припинення трудового договору».
Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Перший столичний хлібозавод» про дисциплінарне стягнення від 06 лютого 2020 року № 05С.
Поновлено ОСОБА_1   на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Перший столичний хлібозавод» і в цій частині допущено негайне виконання рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.
Стягнуто з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» на користь  ОСОБА_1  оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 09 квітня 2020 року по 07 жовтня 2020 року в розмірі 89 575 грн. 09 коп. та судовий збір в розмірі              3 363 грн. 20 коп., а всього 92 938 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн.                      29 (двадцять дев`ять) коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач - ТОВ «Перший столичний хлібозавод» подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вирішуючи спір по суті,    суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку про скасування наказу № 05с від 06 лютого 2020 року про дисциплінарне стягнення та наказу № 422 к/тр від 09 квітня 2020 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 .
Вважає, що роботодавцем дотримані всі вимоги законодавства України щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, дотримані строки, отримані пояснення від працівника та підтверджені документально факти порушення працівником трудової дисципліни. Зважаючи на безліч порушень трудової дисципліни працівником, наявність двох наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани, у яких не закінчився термін зняття згідно з статтею 151 КЗпПУ, роботодавцем було прийнято рішення про звільнення працівника ОСОБА_1 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків згідно з пунктом 3 статті  40 КЗпПУ, що було зроблено спочатку 30 березня 2020 року на підставі наказу № 368 к/тр, який був скасований роботодавцем                   09 квітня 2020 року, а потім, після пред`явлення позивачем листка непрацездатності, 09 квітня 2020 року згідно з наказом № 422 к/тр.
В апеляційній скарзі відповідач звернув увагу на допущенні судом першої інстанції неточності при обчислені часу вимушеного прогулу, без врахування Вишгородським районним судом Київської області графіка роботи водія ОСОБА_1 за лютий місяць               2020 року - 6 днів через 3 вихідні, із розрахунку якого, час відсутності позивача на роботі становить 121 робочий день.
У відзиві на апеляційну скарги позивач просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, та суперечать чинному законодавству.
У судовому засіданні, представники відповідача - ТОВ «Перший столичний хлібозавод» - Германенко О.В., Щітінська Н.І підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. 
Відповідно до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що на підставі заяви ОСОБА_1 , останнього прийнято на роботу з 29 квітня 2019 року до відділу транспорту ТОВ «Перший столичний хлібозавод» на посаду водія автотранспортних засобів, з оформленням роботодавцем ТОВ «Перший столичний хлібозавод» наказу                           № 576 к/тр від 24 квітня 2019 року про прийняття на роботу (а.с. 17, 18).
Під час прийому на роботу, позивач ОСОБА_1 ознайомився з правилами внутрішнього трудового розпорядку та правилами техніки безпеки на підприємстві про, що свідчить підпис останнього у вказаному вище наказі. Також, працівник ОСОБА_1 погодився з тим, що тривалість робочого дня (тижня) здійснюється за затвердженим змінним графіком.
Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Протоколом загальних зборів трудового колективу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 20 квітня 2018 року та введених в дію наказом № 203 від 20 квітня 2018 року (далі - Правила), які розроблені з метою забезпечення належної організації праці, зміцнення трудової дисципліни, створення належних, безпечних та здорових умов праці, підвищення продуктивності та ефективності праці, забезпечення раціонального використання робочого часу, працівник зобов`язаний, зокрема: сумлінно виконувати обов`язки, покладені на нього трудовим договором, цими Правилами та іншими законодавчими й нормативними актами (пункт 3.1.1.); виконувати накази, розпорядження або іншу роботу роботодавця (пункт 3.1.7.); своєчасно прибувати на робоче місце та починати роботу, перебувати на робочому місці протягом робочого часу (пункт 3.1.8.); з повагою ставитися до колег, сприяти створенню позитивного психологічного клімату в колективі, підтримувати доброзичливі відносини з колегами, уникати дій, що заважають нормальній роботі колег, ображати їх, принижувати честь і гідність, порушують роботу товариства, дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з колегами, клієнтами та відвідувачами (пункт 3.1.20.) - а.с. 59-60.
Із наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається, що 12 серпня 2019 року позивач на службовому автомобілі марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду з іншим транспортним засобом, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
24 вересня 2019 року постановою Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/3653/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Під час судового розгляду справи № 363/3653/19, ОСОБА_1 визнав провину у вчиненні адміністративних правопорушень та погодився з обставинами справи (а.с. 55).
Вказана постанова суду не оскаржена та набрала законної сили 07 жовтня  2019 року.
На підставі даної постанови суду, 08 жовтня 2019 року в.о. начальника транспортної служби ТОВ «Перший столичний хлібозавод» доповів директору товариства про порушення водієм підприємства ОСОБА_1 трудових обов`язків та одночасно просив застосувати до водія заходи дисциплінарного впливу.
За грубе порушення трудової дисципліни, зокрема за порушення п.п. 3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Протоколом загальних зборів трудового колективу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 20 квітня 2018 року та введених в дію наказом № 203 від 20 квітня 2018 року до водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 09 жовтня 2019 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, про що винесено наказ № 46с від 09 жовтня 2020 року (а.с. 56, 57).
Цього ж дня, комісією у складі в.о. начальника транспортної служби, диспетчера автомобільного транспорту та менеджера з персоналу складено акт про те, що 09 жовтня             2019 року водій ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення, ознайомлюватися та підписувати Наказ про дисциплінарне стягнення № 46с, після чого цей наказ зачитано йому в голос (а.с. 58).
У період часу з 29 грудня 2019 року по 23 січня 2020 року диспетчерами, механіками, контролером та охоронником ТОВ «Перший столичний хлібозавод» складено ряд доповідних та службових записок щодо ганебної поведінки ОСОБА_1 , а також порушення ним трудової дисципліни (а.с. 61-71).
За грубе порушення трудової дисципліни та зокрема за порушення п.п. 3.1.7,                        п.п. 3.1.8. та п.п. 3.1.20. Правил внутрішнього трудового розпорядку, до водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, про що винесено наказ № 05с від 06 лютого                2020 року. З цим наказом позивач ознайомився під підпис (а.с.72).
Також, 30 березня 2020 року керівником ТОВ «Перший столичний хлібозавод», з посиланням на норму п. 3 ст. 40 КЗпП України (через систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків) винесено наказ № 368 к/тр - ПСХ 0003120 про припинення трудового договору з водієм автотранспортних засобів ОСОБА_1 . Підставами звільнення у наказі зазначені накази про дисциплінарні стягнення № 46с від                  09 жовтня 2019 року та № 05с від 06 лютого 2020 року, службова записка начальника служби логістики Кудрі Н.О. від 21 лютого 2020 року та доповідна записка начальника транспортної служби Горбаса Р.Р. від  05 березня 2020 року (а.с. 19).
В цей же день, комісією у складі інженера з організації та нормування праці, а також двома менеджерами (управителями) з персоналу складено акт про те, що 30 березня 2020 року водій ОСОБА_1 відмовився надавати письмове пояснення та ознайомившись з наказом про звільнення № 368 к/тр від 30 березня 2020 року, відмовився підписувати його та отримувати трудову книжку (а.с.74).
У період часу з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, а також з 30 березня  2020 року по 04 квітня 2020 року, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується даними листків непрацездатності, серія АДТ № 237741 та серії АДЮ № 900906 (а.с. 27,85).
У зв`язку з наданням працівником ОСОБА_1 лікарняного листа серії АДЮ № 900906 від 30 березня 2020 року, директором ТОВ «Перший столичний хлібозавод» 09 квітня 2020 року винесено наказ № 425/1 к/тр, яким скасовано наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 березня 2020 року № 368 к/тр (а.с. 73).
З цим наказом ОСОБА_1 відмовився знайомитися та підписувати його, що підтверджується актом від 09 квітня 2020 року (а.с. 75).
Того ж дня, 09 квітня 2020 року, видано наказ по підприємству № 422 к/тр «Про припинення трудового договору з працівником ОСОБА_1 » на підставі частини третьої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Підставою для його звільнення стали накази про дисциплінарні стягнення № 46с від 09 жовтня 2019 року та № 05с від 06 лютого 2020 року, службова записка начальника служби логістики Кудрі Н.О. від 21 лютого 2020 року та доповідна записка начальника транспортної служби Горбаса Р.Р. від 05 березня 2020 року    (а.с. 20).
Комісією у складі інженера з організації та нормування праці, а також двома менеджерами (управителями) з персоналу 09 квітня 2020 року складено акт про те, що                     09 квітня 2020 року водій ОСОБА_1 відмовився надавати письмове пояснення та ознайомившись з наказом про звільнення № № 422 к/тр від 09 квітня  2020 року, відмовився підписувати його та отримувати трудову книжку (а.с.76).
Вирішуючи спір в частині вимог позивача ОСОБА_1 про  визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» № 46с від             09 жовтня 2019 року про дисциплінарне стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що постановою суду від 24 вересня 2019 року у справі № 363/3653/19 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди на службовому автомобілі належному підприємству ТОВ «Перший столичний хлібозавод», як наслідок у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, після чого позивач, не дивлячись на свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, не виконав обов`язки водія та всупереч вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України місце ДТП залишив, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 безпосередньо в суді визнав свою провину, з постановою суду погодився та її не оскаржував.
В силу норм КУпАП, постанова суду від 24 вересня 2019 року у справі  № 363/3653/19 набрала законної сили 07 жовтня 2019 року, а відтак є обов`язковою для виконання згідно з вимогами статті 129-1 Конституції України.
За змістом вимог статті 62 Конституції України, в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.
Після встановлення вини працівника підприємства ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП, яка встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, роботодавець 09 жовтня 2019 року, з дотриманням шестимісячного строку накладення дисциплінарного стягнення, визначеного статтею 148 КЗпП України, застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, про що прийняв відповідний наказ № 46с від  09 жовтня 2020 року.
З урахуванням норм статей 139, 142, 147, 148, 149 КЗпП України в системному аналізі з іншими матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті спірного наказу № 46с від 09 жовтня 2019 року про дисциплінарне стягнення, роботодавцем ТОВ «Перший столичний хлібозавод» ( відповідачем у справі) дотримано підстави, порядок та строки накладення дисциплінарного стягнення, а тому правові підстави для скасування такого наказу відсутні.
Надаючи юридичну оцінку вимогам позивача ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу № 368 к/тр - ПСХ0003120 від 30 березня                  2020 року про припинення трудового договору, суд першої інстанції керувався тим, що оспорений наказ скасований самим роботодавцем на підставі наказу № 425/1 к/тр від                         09 квітня 2020 року. Оскільки наказ № 368 к/тр - ПСХ0003120 від  30 березня 2020 року втратив юридичну силу та усі його положення вважаються недійсними з моменту підписання цього документа, тому порушеного права позивача в цій частині вимог, яке б підлягало захисту судом не встановлено.
Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині   відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що заподіяння позивачу моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях, приниження та порушення нормальних життєвих зв`язків, не доведено.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог ОСОБА_1 учасниками справи не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.
Вирішуючи спір в частині вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» про дисциплінарне стягнення від 06 лютого 2020 року № 05С, визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 09 квітня 2020 року № 422 к/тр «Про припинення трудового договору», суд першої інстанції виходив із того, що із дослідженого у суді наказу керівника ТОВ «Перший столичний хлібозавод» № 05с від 06 лютого 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді догани, вбачається, що в даному наказі відсутня підстава для застосування даного стягнення, а саме не зазначено конкретні порушення позивача, що стали підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Так, у даному наказі відповідачем, як підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зазначено лише доповідні та службові записки диспетчерів, механіків, контролера, охоронника ТОВ «Перший столичний хлібозавод», а також порушення п.п. 3.1.7, п.п. 3.1.8. та п.п.3.1.20 Правил. Разом з тим, в доповідних та службових записках диспетчерів, механіків, контролера та охоронника ТОВ «Перший столичний хлібозавод» щодо ганебної поведінки та порушення трудової дисципліни позивачем, відсутні будь-які посилання на конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , що стали причиною складання таких документів, і в самому наказі № 05с від              06 лютого 2020 року не зазначено за які саме дії позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на конкретні обставини справи, а також зміст доповідних та службових записок, з яких вбачається, що відносини, які виникли між позивачем, диспетчерами, механіками, контролером та охоронником носять особистий характер, а дії ОСОБА_1 не містять всіх ознак дисциплінарного проступку, судом першої інстанції встановлено, що вина працівника ОСОБА_1 у порушенні трудової дисципліни не доведена.
Крім того відповідачем не дотримано порядок застосування дисциплінарного стягнення, оскільки всупереч вимог статті 149 КЗпП України змістовні пояснення по кожному випадку порушення трудової дисципліни до застосування дисциплінарних стягнень від працівника ОСОБА_1 не отримано і доказів вжиття таких заходів та виконання вказаних вимог закону суду не подано.
З підстав недоведеності застосування до позивача ОСОБА_1 роботодавцем дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваний наказ ТОВ «Перший столичний хлібозавод» № 05С від   06 лютого 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення винесено з порушенням вимог трудового законодавства, а тому є таким, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Із дослідженого у суді наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від  09 квітня 2020 року № 422 к/тр, судом першої інстанції встановлено, що правомірність звільнення позивача за систематичне невиконання працівником без поважних причин трудових обов`язків покладених на нього, правил внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарних стягнень згідно  п. 3 ст. 40 КЗпП Україним в суді не доведено. 
Посилаючись на те, що звільнення позивача ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що  спірний наказ № 422 к/тр від 09 квітня 2020 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому позивач підлягає поновленню на посаді водія автотрансопртних засобів ТОВ «Перший столичний хлібозавод», зі стягненням з ТОВ «Перший столичний хлібозавод» на користь   ОСОБА_1 оплати, в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 09 квітня 2020 року по 07 жовтня 2020 року, в розмірі   89 575 грн. 09 коп.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права, з наступних підстав.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випаду систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді водія автотранспортних засобів відділу транспорту ТОВ «Перший столичний хлібозавод».
Наказами від 09 жовтня 2019 року № 46С, № 05с від 06 лютого 2020 року на ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення у вигляді догани.
Наказом керівника ТОВ «Перший столичний хлібозавод» № 368 к/тр - ПСХ 0003120 від 30 березня 2020 року позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, з формулюванням причини звільнення: «за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків».
В подальшому, 09 квітня 2020 року директором ТОВ «Перший столичний хлібозавод» прийнято наказ № 425/1 к/тр,  яким скасовано наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 березня 2020 року № 368 к/тр, у зв`язку з наданням працівником ОСОБА_1 лікарняного листа серії АДЮ № 900906 від 30 березня 2020 року.
Того ж дня, 09 квітня 2020 року, видано наказ по підприємству № 422 к/тр про припинення трудового договору з працівником ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків. Підставою для його звільнення стали накази про дисциплінарні стягнення № 46с від 09 жовтня 2019 року та № 05с від  06 лютого 2020 року, службова записка начальника служби логістики Кудрі Н.О. від 21 лютого 2020 року та доповідна записка начальника транспортної служби Горбаса Р.Р. від 05 березня 2020 року.
Стаття 147 КЗпП України визначає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Згідно зі статтями 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов`язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.    
Діючим законодавство саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Суд першої інстанції, встановивши, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності № 05с від 06 лютого                2020 року не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок він вчинив і коли, відповідач обмежився посиланням на доповідні та службові записки диспетчерів, механіків, контролера, охоронника ТОВ «Перший столичний хлібозавод», а також порушення п.п. 3.1.7, п.п. 3.1.8. та п.п. 3.1.20 Правил, щодо ганебної поведінки та порушення трудової дисципліни позивачем, в яких, як встановлено судом, відсутні будь-які посилання на конкретні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , що стали причиною складання таких документів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини працівника, як однієї з ознак порушення ним трудової дисципліни.
 Надаючи оцінку підставам звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, в тому числі щодо систематичності невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд першої інстанції правильно керувався тим, що  у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 КЗпП України (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).
Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Як роз`яснено у пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.
Задовольняючи позов в частині визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на роботи, суд першої інстанції, на підставі встановлених обставин справи, які свідчать про те, що наказ директора ТОВ «Перший столичний хлібозавод» від 09 квітня  2020 року № 422 к/тр про звільнення позивача не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у наказі не зазначено коли і в чому конкретно полягає порушення, що стало приводом для звільнення з роботи та відсутність систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правильно виходив із того, що звільнення позивача суперечить положенням пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України та є незаконним.  
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанцій, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку, виконав всі вимоги цивільного судочинства та дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача ОСОБА_1  відбулося з порушенням норм трудового законодавства, а тому наявні правові підстави для поновлення незаконно звільненого працівника на роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09 квітня 2020 року по 07 жовтня 2020 року в розмірі                      89 575 грн. 09 коп.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного застосування норм матеріального права спростовуються встановленими судом першої інстанції фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.
Не заслуговують на увагу й посилання апеляційної скарги на неправильний розрахунок Вишгородським районним судом Київської області середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, оскільки алгоритм здійсненого судом розрахунку відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а вихідні дані було взято судом першої інстанції з довідки про середній заробіток від 20 серпня 2020 року, виданої саме ТОВ «Перший столичний хлібозавод».
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача - ТОВ «Перший столичний хлібозавод».
Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                      О.П. Коцюрба 
 
Судді:                                                                                                                 І.М.Білич
 
                                                                                                                                        Т.А.Слюсар