Справа № 465/3013/18                        Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/1041/21                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2021 року м.Львів
    Справа № 465/3013/18
Провадження № 22ц/811/1041/21
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 2 грудня 2020 року у складі судді Марків Ю.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до   ОСОБА_1  про повернення безпідставно збережених коштів, -            

встановив:
23 травня 2018 року позивач звернулася з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 жовтня 2017 року уклала з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договір №1 на виконання ремонтно-будівельних робіт. Відповідно до цього договору відповідач зобов`язався власними та залученими силами і засобами виконати всі, передбачені договором роботи на об`єкті, забезпечити необхідну якість робіт у відповідності до БНіП та інших нормативних документів, здати їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації. Об`єктом, на виконання робіт був житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що згідно домовленості вартість робіт з ремонту приміщень другого поверху об`єкту без врахування вартості матеріалів становила 4 400 доларів США, вартість матеріалів мала оплачуватись додатково. Відповідно до п.6.1. договору поставка на об`єкт матеріалів, необхідних для виконання робіт, здійснюється підрядником, якщо інше не буде передбачено письмовою домовленістю сторін. Пунктом 5.2. договору передбачено термін виконання робіт та здачі закінченого об`єкта - до 30 грудня 2017 року. Вказує, що в жовтні 2017 року відповідач розпочав виконання робіт. У листопаді-грудні 2017 року роботи взагалі не проводилися. Стверджує, що виконання робіт на об`єкті не було закінчено у погоджений між сторонами строк. 3 січня 2018 року вона (позивач) проінформувала ОСОБА_1 про відмову від договору та про необхідність визначення стану взаємних розрахунків за виконані роби, припинення виконання робіт відповідачемм. Вказує, що нею (позивачем) сплачено ОСОБА_1 4 400 доларів США, що згідно домовленого між ними курсу (26,8 грн. за 1 долар США) становило 117 920 грн. 23 листопада 2017 року нею надано ОСОБА_1 500 доларів США, що згідно домовленого між ними курсу (26,8 грн. за 1 долар США) становило 13 400 грн., а 10 грудня 2017 року - 600 доларів США, що згідно курсу НБУ (27,119363 грн. за 1 долар США) становило 16 271,62 грн. Ці кошти надавалися в якості авансу на придбання матеріалів для ремонту приміщень третього поверху об`єкта. Зазначає, що на придбання матеріалів для ремонту приміщень третього поверху об`єкта ОСОБА_1 сплачено 1 100 доларів США, що становило 29 671,62 грн. Вважає, що відповідачем виконано роботу по другому поверху об`єкту на суму 60 884 грн. Різниця між оплаченою ОСОБА_1 сумою коштів (117 920 грн.) та вартістю фактично виконаних робіт (60 884 грн.) становить 57 036 грн. За надані на придбання матеріалів для ремонту приміщень третього поверху об`єкту 29 671,62 грн. ОСОБА_1 придбав і поставив на об`єкт лише ОСБ плиту на суму 5 625 грн. Зазначає, що різниця між оплаченою відповідачу сумою та вартістю фактично придбаних та поставлених на об`єкт матеріалів для ремонту приміщень третього поверху об`єкта становить 24 046,62 грн. Стверджує, що 31 березня 2018 року вона (позивач) надіслала ОСОБА_1 вимогу про повернення коштів, що збережені ним, однак жодної відповіді не отримала. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь 81 082,62 грн.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 2 грудня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 81 082, 62 грн. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржив відповідач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що ОСОБА_2 в усній формі повідомила про перелік ремонтно- будівельних робіт, після чого ним проведені відповідні розрахунки. Вказані розрахунки включали в себе перелік робіт та орієнтовну кількість матеріалів, необхідних для їх виконання. Вказує, що розрахунки проводились у письмовій формі з наданням їх ОСОБА_2 . З врахуванням позиції позивача щодо термінів проведення таких робіт, на виконання п.3.2 договору, ним сформовано кошторис/графік розрахунків. Не заперечує факту отримання авансу від ОСОБА_2 , однак не пам`ятає розміру авансу та дати його отримання. Стверджує, що кошти отримувались частинами та поетапно. Вказує, що в ході виконання робіт ОСОБА_2 неодноразово вносила зміни щодо черговості, обсягу та виду ремонтно-будівельних робіт. Вказані зміни письмово не були оформлені, відповідні зміни до договору чи додаткові угоди не вносились та не укладались. Згідно попередньої домовленості ремонтно-будівельні роботи мали проводитись на другому поверсі будинку, а питання щодо робіт по третьому поверху будинку виникли в ході виконання основної, первісної, домовленості. Зазначає, що позивач, всупереч п.5.1 договору, не передавала йому жодної дозвільної та затвердженої проектної документації. 3 січня 2018 року жодного повідомлення чи письмової заяви щодо припинення договору не було. Вказує, що ОСОБА_2 відмовилась від подальшої оплати виконання робіт та закупівлі матеріалів у зв`язку із домовленістю з особами, що були залучені до виконання робіт про продовження виконання робіт за меншу суму. Фіксація курсу наявна в записах за 24 жовтня та 23 листопада 2017 року. З офіційного веб-сайту НБУ вбачається, що станом на 24 жовтня 2017 року , вбачається, що 1 долар США становив 26,5 грн., а станом на 23 листопада 2017 року 1 долар США - 26,6 грн. Тому, зафіксований курс у 26,8 грн. не відповідає наявному в ці дні курсу, був складений в інший час.
13 липня 2021 року позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України договір є правочином.

Згідно із ст. ст. 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що 12 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №1 на виконання ремонтно-будівельних робіт на об`єкті в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , частка 50/100 якого згідно витягу про державну реєстрацію прав №30171376 належить ОСОБА_3 . 

Згідно з умовами договору замовник доручає, а підрядник, в межах договірної ціни виконує власними і залученими силами та засобами всі, передбачені договором роботи на об`єкті, забезпечує необхідну якість робіт у відповідності до БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження та дефекти, допущені з його вини, протягом гарантійного строку екплуатації об`єкта, а замовник зобов`язується передати підряднику фронт робіт, затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти та оплатити роботи.

Відповідач своїм підписом та печаткою на розписці (а.с.10) підтвердив одержання авансу в сумі 25 000 грн. 12 жовтня 2017 року, за роботу на 2 поверсі 4 400 доларів США 24 жовтня 2017 року (курс 26,8); за матеріали на 3 поверсі 23 листопада 2017 року 500 доларів США (курс 26,8); за фарбу 8 грудня 2017 року 1 400 доларів США; за матеріали на 3 поверх 600 доларів США 10 грудня 2017 року.

30 березня 2018 року ОСОБА_2 на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення безпідставно збережених коштів, в якій вимагалось повернути їй 3 098,30 доларів США, що збережені відповідачем без достатньої правової підстави, в тому числі: 2 230,78 доларів США переплати за виконані ним роботи та 867,52 доларів США невикористаного авансу на придбання будівельних матеріалів. 

Згідно поштового відстеження №7900047727517 відповідач отримав таку вимогу 2 квітня 2018 року.

Відповідачем не заперечується факт отримання коштів від позивача. Зазначає, що всі оплачені послуги ним були надані, а матеріали закуплені. Однак, жодного доказу цього, суду не надав.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 3 грудня 2018 року за клопотанням відповідача у справі призначено судову будівельно -технічну експертизу. Однак, відповідач не здійснив оплату за її проведення, необхідних документів експерту не надав. Відтак, експертиза не була проведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Сторони уклали договір побутового підряду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.2. договору №1 від 12 жовтня 2017 року передбачено, що термін виконання робіт та здачі закінченого об`єкта - до 30 грудня 2017 року. 

Згідно із ч.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч.2 ст.867 цього Кодексу замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувати йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Факт відмови позивача від договору №1 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 12 жовтня 2017 року підтверджується її вимогою від 30 березня 2018 року про повернення безпідставно збережених коштів, яка отримана відповідачем.

З договору, укладеного сторонами, вбачається обов`язок підрядника здати виконані роботи в обумовлені строки замовнику з передачею всієї виконавчої документації (п.2.1. договору); обов`язок підрядника з ведення всієї виконавчої документації, обов`язковість ведення якої передбачена чинними нормами та правилами (п.7.5. договору); основним документом, що відображає хід виконання робіт підрядником є журнал виконання робіт (п.п.7.6. договору); після виконання всього комплексу робіт, обумовлених договором, підрядник повинен здати, а замовник прийняти виконані роботи у відповідності з нормами і правилами, діючими в Україні (п.8.1. договору); здача та приймання виконаних підрядником робіт здійснюється після повідомлення замовника підрядником. Повідомлення має бути передане (надіслане) замовнику не пізніше трьох днів до моменту здачі робіт з вказівкою часу та місця (п.8.1. договору).

Відповідно до ч. 4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. 

Пунктом 91 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №668 від 1 серпня 2005 року, передбачено, що передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. 

ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва, що затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №293 від 5 липня 2013 року, затверджено додаток Т - форму акту приймання виконаних будівельних робіт та додаток У - форму довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Лише виконавча документація (в тому числі журнал виконання робіт) може бути допустимим доказом ходу виконання відповідачем будівельних робіт на об`єкті, повідомлення про готовність до здачі виконаних робіт може бути допустимим доказом готовності відповідача до здачі фактично виконаних робіт, а акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати можуть бути допустимими доказами здачі виконаних робіт відповідачем та прийняття їх позивачем.

Судом встановлено, що жодного повідомлення про готовність до здачі виконаних робіт відповідач позивачеві не надіслав, будь-яких актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на розгляд позивачеві не надавав, будь-якої виконавчої документації, а тому числі журналу виконання робіт, не надав. Вказані документи у матеріалах справи відсутні, а про їх наявність відповідач суд не повідомляв.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів прийшов до висновку, що відповідач не довів іншого обсягу і вартості фактично виконаних робіт за договором №1 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 12 жовтня 2017 року та іншої вартості придбаних ним і поставлених на об`єкт будівельних матеріалів для ремонту приміщень третього поверху, ніж ті, обсяг та вартість яких визнає позивач.

Позивач стверджує, що відповідач виконав будівельних робіт по другому поверху об`єкту на суму 60 884,00 грн. та придбав і поставив на об`єкт ОСБ плиту на суму 5 625 грн.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

З припиненням дії договору підряду передана грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 2 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 15 липня 2021 року.

Головуючий

Судді