ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 р.	Справа № 520/17500/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Білова О.В.) від 15.03.2021 року (повний текст складено 25.03.21 року) по справі №520/17500/2020
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ"
до Слобожанської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопартс-ВМ", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001117/2 від 11.06.2020 р.;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/00721 від 11.06.2020 р.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством.Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, згідно з якими, основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товарувизначена з використанням резервного методу- другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України. Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також не надано на вимогу митного органу додаткових документів. Оскільки рішенням відповідача митна вартість була скоригована, карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення повідомлено декларанта про відмову у митному оформленні товарів. На думку позивача, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, контролюючий орган діяв з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки надані на митне оформлення документи не містять жодних розбіжностей та в повному обсязі підтверджують ціну товару, визначену контрактом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2020/001117/2 від 11.06.2020.
Визнано протиправним та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2020/00721 від 11.06.2020.
Стягнуто з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в розмірі 4204,00 грн.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а також невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень, слугував встановлений митним органом за наслідками проведеного контролю заявленої позивачем митної вартості товару, факт невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару встановленим умовам, оскільки використані декларантом відомості не підтверджують в повному обсязі числові значення складової митної вартості, а саме, містять розбіжності. Вказані обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до положень частини 1 статі 54 Митного кодексу України (далі – МК України) та обумовлювали необхідність письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Оскільки додаткових документів не було надано, це було підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови контролюючого органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Додатково зазначив, що при прийнятті оскаржуваних рішень за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію про митне оформлення товарів, що здійснені раніше.При цьому, вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що декларантом не було наданожодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується товарів, а також договору (контракту), що підтверджував послуги перевезення, з урахуванням того, що у наданому рахунку-фактурі було зазначено договір, на підставі якої його виписано, тобто був в наявності у декларанта.
Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 06 лютого 2018 року між ТОВ “АВТОПАРТС-ВМ”, Україна, та ТОВ  “МЕРИДИАН АНК”, Росія, укладено Контракт № UA18RU-AVP, за умовами якого ТОВ “МЕРИДИАН АНК” продає, а позивач купує агрегати та запасні частини до автомобілів. 
Найменування, кількість, комплектація та ціни придбаного товару встановлюються Специфікацією, що є невід`ємною частиною Контракту. Умовами Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA, Ульяновськ, Російська Федерація (Інкотермс 2010). 
Згідно з розділом 2 Контракту ціни на товари закріплюються у Специфікації, встановлюються в рублях РФ, розуміються на умовах FCA та не підлягають змінам протягом періоду дії Контракту. Ціни розуміються на умовах FCA згідно Інкотремс 2010 та включають плату за виконання митних формальностей та банківські витрати на території РФ, а також послуги з маркування, пакування та завантаження на транспортний засіб Покупця. 
З кожним відвантаженням видається наступний пакет документів:рахунок-фактура в оригіналі, 3 примірника, пакувальний лист, СМR – 2 примірника, експортна митна декларація.
Порядок оплати вказується у  Специфікації, яка складається до кожної партії товару, що поставляється. Оплата може бути здійснена наступними способами:
а) допускається передоплата,
б)шляхом банківського переказу 100% суми чергової специфікації на рубльовий рахунок Продавця протягом 15 банківських днів з моменту підписання чергової специфікації
в)шляхом банківського переказу протягом  3 (трьох) календарних місяців з моменту відвантаження товару за черговою специфікації. Датою відвантаження товару є дата відмітки митного органу на CMR,
г)за згодою сторін можливі й інші порядок та форми розрахунків, в т.ч часткова передоплата.
Витрати за комісійні винагороди, пов`язані з проходженням платежів через банк-кореспондентПостачальника відносяться на рахунок Постачальника, а через банк-кореспондент Покупця- на рахунок Покупця.
Якість товару, що постачається засвідчується сертифікатом якості або іншим документом (паспортом, формуляром, етикеткою) виданим Продавцем.
Документи, що підтверджують якість товару, що постачається, будуть направлятися разом з товаром.
Відповідно до Специфікації № 20/10 від 05.06.2020 до Контракту ТОВ “МЕРИДИАН АНК” було здійснено поставку товару на загальну суму 3145432,69 рублів РФ). Згідно із Специфікацією № 20/10 від 05.06.2020 до Контракту, поставка товарів здійснювалася на умовах FCA -Ульяновськ, порядок сплати за товар – протягом 180 днів з моменту підписання Специфікації, згідно п. 5.1. вищевказаного Контракту. 
З метою митного оформлення товару, імпортованого Позивачем на підставі вищезазначеного Контракту, останнім до Слобожанської митниці Держмитслужби (надалі - Відповідач або Слобожанська митниця Держмитслужби) було подано електронну митну декларацію (далі - МД) № UA807170/2020/029107 від 11.06.2020 на 34 товарні позиції, в якій визначено митну вартість кожної з 34 позицій за основним методом (ціною Контракту). Країна походження – Російська Федерація, що надійшли в рамках зовнішньоекономічної угоди купівлі-продажу з Товариством з обмеженою відповідальністю “МЕРИДИАН АНК”, Росія,. (РФ). Умови поставки FCA, Ульяновськ, Російська Федерація (Інкотермс 2010), валюта та загальна сума розрахунку – 3145432,69 RUB.
На підтвердження заявленої митної вартості позивачем разом з вищевказаною ЕМД, особою, уповноваженою ТОВ “Автопартс-ВМ” на декларування товарів, були надані  наступні документи, зазначені в графі 44, копії яких долучені до матеріалів справи:
1)за кодом “ 0380” - рахунок - фактура (інвойс) від 09.06.2020 №200613;
2)за кодом “ 0730” - автотранспортна накладна від 09.06.2020 № Б/Н;
3)за кодом “ 0862” - декларація про походження товару від 09.06.2020 №200613 ;
4)за кодом “ 3004” - рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги від 11.06.2020 №11/06 ;
5)за кодом “ 3007” - Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.06.2020 №10/01;
6)за кодом “ 4001” - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі- продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується від 06.02.2018 №ІІА 18ІШ-АУР;
7)за кодом “ 4103” - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.06.2020 №20/10;
8)за кодом “ 5019” - заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не включено в Реєстр радіоелектронних засобів від 27.05.2020;
9)за кодом “ 9000” - інші некласифіковані документи від 11.06.2020 №11/06-01;
10)за кодом “ 9610” - копія митної декларації країни відправлення від №10418010/090620/0152440.
Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № UA807170/2020/029107 від 11.06.2020 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР, щодо можливого заниження митної вартості товару, зокрема, за кодом:
105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів): “Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (20,21,22,23,24,25,26,27). 3дійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України”. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.” 
В результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, відповідачем було зроблено такі висновки.
Аналіз цінової бази Є АІС Держмитслужби показав, що факти митних оформлень ідентичних товарів (наявність виробника, торгової марки тощо) в найближчий час до часу митного оформлення оцінюваних товарів відсутні. Рівень митної вартості товарів за фактами митних оформлень митницями України подібних товарів (класифікованим за тим же кодом УКТ ЗЕД) був вищим, ніж заявлений, що підтверджується рівнем цін по ЦБД.
Контрагентом по Контракту №UA18RU-AVP від 06.02.2018, в рамках якого була здійснена поставка товарів, є ТОВ “Меридиан АНК”, а виробниками товарів є:
1)товар №20 – Zhejiang Mingtai Auto Spare Parts Co, a Ltd.;
2)товар №21 – Zhejiang Mingtai Auto Spare Parts Co. Ltd.;
3)товар №22 – Wuhu Jiaxian Drive Shaft Co., Ltd.:
4)товар №23 – Taizhou Daiju Machinery Co.. Ltd.:
5)товар №24 – Zhejiang Sensen Auto Parts Co.. Ltd,;
6)товар № 25 - CARVILLE AUTO PARTS TECHNOLOGY TAICANG CO. Ltd.;
7)товар № 27 – Shanghai Xintain International Trade Co.. Ltd.
Таким чином Контракт № UA18RU-AVP від 06.02.2018 є непрямим контрактом, тобто укладеним не з виробником товару. Проте договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та жодних відомостей щодо вартості товарів, визначеної саме виробником, до митниці надано не було.
Крім того, відповідач також посилався на той факт, що позивачем під час здійснення митного оформлення не надано разом з ЕМД № ЦА807170/2020/029107 від 11.06.2020 жодного банківського або іншого платіжного документу, що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документу за кодом “3001”, який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.
30.03.2020 року Слобожанською митницею ДМСУ розпочато процедуру консультацій з позивачем шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
Так, відповідачем надіслане декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості, перелік витребуваних документів не конкретизований, повідомлення повністю відтворює положення частин 3 та 6 статті 53 МК України.
Того ж дня декларантом було надано лист, яким повідомлено, що оскільки підготовка зазначених Відповідачем документів, з урахуванням їх обсягу, потребує значного часу понад 10 діб, а простій транспортного засобу на митниці протягом часу необхідного для підготовки документів спричинив би значні додаткові витрати для Позивача, тому Позивач повідомив Відповідача про неможливість надання в такий термін додаткових документів.
За результатами проведених консультацій, Слобожанською митницею Держмитслужби прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA 807000/2020/001117/2 від 11.06.2020, згідно з яким вартість задекларованого товару визначена за резервним методом, та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 807170/2020/00721 від 11.06.2020.
Позивачем з урахування положень частини 7 статті 55 МК України було подано митну декларацію UA807170/2020/029143 від 11.06.2020, внаслідок чого сплачено митний платіж згідно з визначеною ним (Позивачем) вартістю, та згодом на рахунку підприємства зарезервовано різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Позивачем, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, що загалом склала згідно розрахунку 75 848,10 грн. (сімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 10 коп.), з яких 10 381,69 грн. /донараховане мито, код 020/ + 65 466,41 грн. /донарахований ПДВ, код 028/ (розділ подробиці розрахунків - арк. 1 графа 47 нарахування платежів МД № UА807170/2020/029143)
В подальшому на підставі митної декларації UA807170/2020/029143 від 11.06.2020 товар було випущено у вільний обіг. 
28.08.2020 року позивачем до Слобожанської митниці Держмитслужби в порядку частини 8 статті 55 МК України було подано лист № 27/08-20 про прохання прийняти та розглянути додатковідокументи щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, та скасування Рішення про коригування, який у зв`язку із карантинними обмеженнями залишений у відповідному віконці для приймання листування зі Слобожанської митниці Держмитслужби.
В даному листі позивачем було зазначено, що згідно зі Специфікацією № 20/10 від 05.06.2020 поставка товару була здійснена за умовами поставки - FCA - Ульяновськ, Росія, тому Позивачем, згідно рахунку на оплату № 11/06 від 11.06.2020 було здійснено оплату на транспортні послуги в сумі 20 000,00 грн. (платіжне доручення №377 від 15.06.2020). Оплата за Специфікацією № 20/10 від 05.06.2020 до вищевказаного Контракту була здійснена 27.08.2020. Умовами вищевказаного контракту та умовами поставки, страхування товару не є обов`язковим, тому договір страхування товару також не укладався.
А також позивачемдодатково подано до митного органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів:
1)копія рахунку-фактури № 050620/12 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
2)копія рахунку-фактури № 050620/10 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
3)копія рахунку-фактури № 050620/11 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
4)копія товарної накладної № 050620/12 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
5)копія товарної накладної № 050620/10 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
6)копія товарної накладної № 050620/11 від 05.06.2020 від ТОВ “Летіс” на ТОВ “МЕРИДИАН АНК”;
7)копія платіжного доручення № 377 від 15.06.2020 про сплату за транспортні послуги;
8)копія платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 89 від 27.08.2020 про 100% сплату суми за товар;
9)копії податкових накладних з ідентичними товарами, які раніше були реалізовані позивачем на території України;
10) копія звіту про оцінку майна № 25/08/2020/01 від 25.08.2020 щодо визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України.
Працівниками Слобожанської митниці Держмитслужби даний лист з додатковими документами був зареєстрований за вх. № 13424/13 від 31.08.2020. 
За результатами розгляду зазначеного листа Слобожанською митницею Держмитслужби було повідомлено позивачу, що лист позивача було подано з порушенням встановленого 80-денного терміну, що унеможливлює перегляд Рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2020/001117/2 від 11.06.2020.
Згідно оскаржуваного рішення, коригування митної вартості здійснено відповідачем за товарними позиціями МД № 20, 21, 22, 23, 24, 25, 27 за другорядним методом (резервним методом) відповідно до статті 64 Митного кодексу України. 
При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі ЄАІС Держмитслужби про товари: МД № UA807200/2020/8849 від 10.06.20, UA807200/2020/4414 від 14.03.20, UA508290/2020/1011 від 14.03.20, UA807170/2020/25047 від 19.05.20, UA110130/2020/7894 від 13.03.20, UA807200/2020/8618 від 05.06.20. Розрахунок митної вартості складає: згідно графи 30 даного рішення.
У спірному рішенні вказано, що вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом, наведено у електронному повідомленні декларанту.
Як встановлено під час розгляду справи, юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень контролюючий орган посилається на положення ст.ст. 54-64 МК України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про непідтвердження платником податків підстав для застосування основного методу визначення митної вартості товару та наявність в розпорядженні митного органу цінової інформації про інший (вищий) рівень цін на товар, що імпортувався.
Не погоджуючись із правомірністю вказаних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що надані позивачем при митному оформленні документи в повному обсязі підтверджують визначену декларантом ціну товару – за основним методом, а тому висновок відповідача про наявність підстав для визначення митної вартості за другорядним (резервним) методом є недоведеним, а оскаржувані рішення протиправними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).
В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).
Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень      частини десятої      цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 5 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. 
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України. 
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.02.2019 року по справі №810/5436/15.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідач в обґрунтування спірного рішення вказує, що  відповідно до бази ЄАІС рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів за фактами митних оформлень митницями України був значно вищим ніж заявлений, та позивачем не надано договорів з третіми особами, з огляду на те, що продавець за контрактом не є виробником товару, не надано доказів оплати за імпортований товар. 
Стосовно посилань відповідача на неподання жодного банківського або іншого платіжного документу, що стосується товарів позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень МК України документи про оплату товару надаються у випадку, якщо оплату проведено. 
Умовами контракту передбачено декілька умов оплати товару, в тому числі шляхом післяплати.
Відповідно до Специфікації № 20/10 від 05.06.2020 до Контракту ТОВ “МЕРИДИАН АНК” було здійснено поставку товару на загальну суму 3145432,69 рублів РФ). Згідно із Специфікацією № 20/10 від 05.06.2020 р. до Контракту, поставка товарів здійснювалася на умовах FCA -Ульяновськ, порядок сплати за товар – протягом 180 днів з моменту підписання Специфікації, згідно п. 5.1. вищевказаного Контракту. 
Так специфікацію було підписано 05.06.2020, в той же час, митне оформлення товару здійснювалося 11.06.2020,тобто станом на дату митного оформлення строк на оплату за товар не скінчився.  
Отже, вимога про надання документу про оплату за товари, які ввозилися позивачем, не є обґрунтованою на дату подання спірної МД.
Суд також зазначає, що за митною декларацією МД № UA807170/2020/029107 від 11.06.2020 позивачем здійснювалось оформлення 34 позицій товару, кожна з яких поставлялася на умовах контракту № UA18RU-AVP від 06.02.2018. Для всіх зазначених позицій умови поставки були визначені, як FCA.
При цьому відповідачем у зв`язку зі спрацюванням ризиків по позиціям, зазначеним в декларації під номерами 20,21,22,23,24,25,26,27 поставлено під сумнів визначення позивачем митної вартості товару за вказаними позиціями за ціною контракту, з огляду на не підтвердження заявленої митної вартості та наявності у митного органу цінової інформації за фактами митних оформлень ЄАІС.
При цьому, за іншими товарними позиціями, зазначеними в митній декларації, які ввозились за тим самим контрактом та на тих саме умовах поставки (FCA, Ульяновськ, РФ) із визначенням методу визначення митної вартості – за ціною договору, відповідачем під сумнів визначення митної вартості за основним методом не ставилось, що свідчить про різний підхід до оцінки належності та достатності поданих позивачем документів на підтвердження обраного методу визначення митної вартості по одній й той самій імпортній операції. 
Посилання відповідача на ненадання угод з третіми особами, з огляду на укладення контракту не з виробником товару, суд також не бере до уваги, оскільки відповідачем не доведено підстав витребування додаткових документів, визначених ч. 3ст. 53 МК України.
Суд зазначає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Разом з тим, в силу ч.4ст.54 МК Українисаме по собі ненадання документів на вимогу митного органу не є підставою для коригування митної вартості, за відсутності обґрунтування митним органом того, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічну позицію викладено в Постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 826/21860/15.
Судом встановлено, що електронне повідомлення відповідача про необхідність надання додаткових документів містить перелік документів, який повністю відтворює положення частини 3 статті 53 МК України.
У вказаному повідомленні відповідачем не зазначено, які саме документи, передбачені ст. 53 МК України, повинен надати позивач для підтвердження заявленої митної вартості за поданими до митного оформлення митними деклараціями.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21 195 (далі - Правила № 598), у графі 33 Рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61Кодексу, результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів).
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем жодним чином не вказано, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності.
У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі № 509/4156/15-а (адміністративне провадження № К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє посилання скаржника в апеляційній скарзі на ненадання позивачем договору (контракту), що підтверджував послуги перевезення,  оскільки відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів не вказувалось про його відсутність.
Крім того, митний орган не зазначив, які саме документи, на думку митниці, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості та які саме документи має подати позивач для підтвердження заявленої митної вартості.
Верховний Суд постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У зв`язку із чим, необґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.
Таким чином, не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для нього негативних наслідків, оскільки, у даному випадку, були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.
Щодо аналізу цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, суд погоджується з посиланнями позивача на той факт, що текст рішення відповідача про коригування митної вартості товару не містить відомостей про подібність товарів за поданою заявником через декларанта МД № UA807170/2020/029107 від 11.06.2020 товарам за МД № UA807200/2020/8849 від 10.06.20, UA807200/2020/4414 від 14.03.20, UA508290/2020/1011 від 14.03.20, UA807170/2020/25047 від 19.05.20, UA110130/2020/7894 від 13.03.20, UA807200/2020/8618 від 05.06.20 та про схожість умов поставки. 
Крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні про коригування допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МКУ з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
З огляду на зазначене, підстави застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою. 
Спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 р. по справі № 805/2713/16-а.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти заявленого позову, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі № 804/1755/17.
Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що є предметом оскарження позивачем.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності відмови митного органу у визнанні задекларованої позивачем за основним методом митної вартості товару та визначенні митної вартості за резервним методом, та як наслідок обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі №520/17500/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  23.09.2021 року