ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2021 р.           Справа№ 910/6710/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Кропивної Л.В. 
 
при секретарі:          Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Січевлюк В.А.;
від відповідача: Шукліна О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року (повний текст складено 17.03.2021)
у справі №910/6710/20 (суддя Приходько І.В.)
за позовом Державного об`єднання "Білоруська залізниця"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення заборгованості у розмірі 328 447,29 швейцарських франків,-

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог

Державне об`єднання "Білоруська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати за користування вагонами у розмірі 328 447,29 швейцарських франків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час перебування трьох вагонів на території відповідача позивачем був виставлений рахунок за користування вагонами у розмірі 328 670,37 швейцарських франків. Однак відповідач акцептував та здійснив оплату за користування трьома вагонами, що належать позивачу, лише у розмірі 223,05 швейцарських франків. Таким чином, несплаченою відповідачем залишилася сума у розмірі 328 670,37 швейцарських франків, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Державного об`єднання "Білоруська залізниця" заборгованість у розмірі 328 447,29 швейцарських франків та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 926,71 швейцарських франків.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що залізниця адміністрації-користувача зобов`язана забезпечити схоронність ввіреного їй рухомого складу, а також оплатити залізничній адміністрації, яка є власницею вагонів, користування вантажними вагонами інвентарного парку останньої за час перебування вагонів на залізничній адміністрації-користувача з моменту прийому до моменту його передачі на іншу залізничну адміністрацію або залізницю "третьої" країни. При цьому такого роду обставини як сходження вагонів з рейок або вилучення вагонів правоохоронними органами на території залізниці-користувача не є виключними обставинами у розумінні Правил експлуатації та не звільняють залізницю адміністрацію-користувача від обов`язку оплатити залізничній адміністрації, яка є власницею вагонів, плату за користування вантажними вагонами за увесь час перебування вагонів у користувача з моменту прийому до моменту їхньої передачі.
Також суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку відсутні правові підстави для застосування спеціального строку позовної давності, тоді як звернення позивача з даним позовом 12.05.2020 здійснено у межах трьох років, а відтак не порушує загального строку позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року по справі №910/6710/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні вагони вважаються втраченими, відшкодувати їх вартість повинен позивач, а отже з урахуванням Правил експлуатації відповідач звільняється від плати за користування такими вагонами. Апелянт зазначає, що у зв`язку із сходженням вагонів, затримкою вагонів на території України у зв`язку з порушенням кримінальної справи № 01-1706 від 03.05.2012, відповідач не міг використовувати вагони в перевізному процесі і отримувати доходні надходження та повернути зазначені вагони позивачу. Також апелянт наголошує на пропуску строку позовної давності при звернені з даним позовом до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від 13.04.2021 року, справу №910/6710/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 17.05.2021.
У судових засіданнях 17.05.2021 та 02.06.2021 оголошено перерву до 02.06.2021 та 17.06.2021 відповідно.

Позиції представників сторін

11.05.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Державним об`єднанням "Білоруська залізниця" 29.04.2012 були передані у користування, а Державною адміністрацією залізничного транспорту України (правонаступником усіх прав і обов`язків якої є Акціонерне товариство "Українська залізниця") були прийняті 3 вагони, що належать позивачу на праві власності: №73059560, №74031006, №74952904 (далі - вагони).
Відповідач повернув вагони позивачу 28.05.2017 року відповідно до поїзної відомості №1854.
Листами республіканського унітарного підприємства "Головний розрахунковий інформаційний центр Білоруської залізниці" від 01.08.2017 року №58-19-33/3351, від 26.10.2017 року №58-19-33/4701, від 22.12.2017 року № 58-19-33/5599 на адресу філіалу "Єдиний розрахунковий центр міжнародних перевезень" ПАТ "Українська залізниця" за час перебування вагонів на території відповідача був виставлений рахунок за користування вагонами у розмірі 328 670,37 швейцарських франків.
Як вказує позивач, відповідач акцептував та здійснив оплату за користування вагонами лише за період з 29.04.2012 по 03.05.2012 у розмірі 223,05 швейцарських франків, що підтверджується листом (розрахунковою відомістю) № РЦП-9/3438-В від 06.06.2012 року і листом Відповідача від 22.09.2017 № ЕРЦ-05/4958-В.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, за доводами позивача, недоплачена відповідачем сума за користування вагонами склала 328 447,29 швейцарських франків. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму, визначаючи її як плату за користування вагонами, які увесь спірний період перебували на території відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що залізниця адміністрації-користувача зобов`язана забезпечити схоронність ввіреного їй рухомого складу, а також оплатити залізничній адміністрації, яка є власницею вагонів, користування вантажними вагонами інвентарного парку останньої за час перебування вагонів на залізничній адміністрації-користувача з моменту прийому до моменту його передачі на іншу залізничну адміністрацію або залізницю "третьої" країни. При цьому такого роду обставини як сходження вагонів з рейок або вилучення вагонів правоохоронними органами на території залізниці-користувача не є виключними  обставинами у розумінні Правил експлуатації та не звільняють залізницю адміністрацію-користувача від обов`язку оплатити залізничній адміністрації, яка є власницею вагонів, плату за користування вантажними вагонами за увесь час перебування вагонів у користувача з моменту прийому до моменту їхньої передачі.
Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Питання вирішення справ, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб`єктами, що діють на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності (ратифікована Україною та набула чинності 19.12.1992), що підписана урядами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав.
Так, за умовами п. б ч. 1 ст. 11 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до спірних правовідносин у даній справі підлягає застосуванню законодавство України.
14 лютого 1992 року главами Урядів Співдружності Незалежних Держав було підписано "Угоду про координаційні органи залізничного транспорту Співдружності Незалежних Держав", якою, для координації роботи залізничного транспорту на міждержавному рівні і вироблення узгоджених принципів діяльності, засновано Раду залізничного транспорту, що складається з глав адміністрацій і органів управління залізничним транспортом. Вказана міжнародна угода, зокрема, була підписана Україною та Республікою Білорусь.
Для координації експлуатаційної діяльності залізниць було розроблено та затверджено Правила експлуатації, пономерного обліку і розрахунків за користуванням вантажними вагонами власності інших держав, затверджених 24.05.1996 згідно з дорученням Ради залізничного транспорту, держав - учасниць Співдружності, Латвійської, Литовської і Естонської Республік (далі - Правила експлуатації), а також Правила комплексних розрахунків між залізничними адміністраціями держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки, затверджених 10.12.1994 Радою залізничного транспорту держав - учасниць Співдружності незалежних держав (далі - Правила розрахунків).
Так, у відповідності до Правил експлуатації предметом їхнього регулювання є відносини, які виникають з користування парком вантажних вагонів залізничними адміністраціями держав-учасниць Угоди про спільне використання вантажних вагонів в міждержавному сполученні. Дане користування здійснюється на підставі погодженої технології організації перевізного процесу, який передбачає вільний обіг справних вантажних вагонів по залізницям держав-учасниць Угоди про спільне використання вантажних вагонів в міждержавному сполученні.
Таким чином, названі Правила експлуатації надають право, зокрема, залізницям України використовувати вагони, що належать власникам, розташованим за межами України, для перевезення вантажів у внутрішньодержавному сполученні.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено обома сторонами, 29.04.2012 Державним об`єднанням "Білоруська залізниця" було передано, а Державною адміністрацією залізничного транспорту України (правонаступником прав і обов`язків якої є Акціонерне товариство "Українська залізниця") було прийнято у користування 3 вагони, що належать позивачу: №73059560, №74031006, №74952904. 
В той же час, як вбачається з 1.1. розділу 1 Правил експлуатації, користування здійснюється на підставі погодженої технології організації перевізного процесу, який передбачає вільний обіг справних вантажних вагонів по залізницям держав-учасниць Угоди про спільне використання вантажних вагонів в міждержавному сполученні.
Відповідно до п. 1.15 Правил експлуатації залізницею до передачі повинні пред`являтись вагони, що повністю відповідають технічним, технологічним і іншим вимогам, попередньо оглянуті і визнані нею придатними в технічному і комерційному відношенні для прямування в міждержавному сполученні, і забезпечені всіма необхідними документами.
Згідно з пунктом 2.1.1. Правил експлуатації вагони, що допускаються до міждержавного сполучення, повинні повністю відповідати Технічним вимогам (додаток № 3 до Правил) і іншим нормативним документам, що регламентують спільне використання вантажних вагонів, прийнятих Радою по залізничному транспорту.
Так, розрахунки за користування вагонами врегульовано розділом 4 Правил експлуатації, відповідно до положень якого залізнична адміністрація, яка користується вагонами, оплачує залізничній адміністрації, яка є власницею вагонів, користування вантажними вагонами інвентарного парку останньої.
Відповідно до п. 4.2 Правил експлуатації, плата за користування вагонами нараховується на основі даних пономерного обліку передачі вагонів за міждержавними стиковими пунктами. Плата за користування вагонами нараховується за час його перебування на залізничній адміністрації-користувача з моменту прийому до моменту його передачі на іншу залізничну адміністрацію або залізницю "третьої" країни.
Відтак, як вбачається з пунктів 1.1, 1.15, 2.1.1. Правил експлуатації - справність вантажного вагону - виключна необхідна умова для передачі такого вагону на територію іншої залізничної адміністрації - залізничної адміністрації-користувача, а також є умовою внесення плати за користування таким вагоном з урахуванням вимог пункту 4.2. Правил експлуатації.
В той же час, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, 03.05.2012 року на 1 462 км перегону Борщовичі - Підбірці Львівської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" зійшов з рейок вантажний вагон № 74952904 поїзду № 2407, внаслідок чого з рейок зійшли ще 9 вагонів (в тому числі вагон №73059560 та вагон №74031006).
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 5015/3940/12 за позовом Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" до ДО «Білоруська залізниця» про стягнення 953 048,31 швейцарських франків.
Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 11.06.2015 у справі № 5015/3940/12, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2015, стягнуто з Державного об`єднання "Білоруська залізниця" на користь Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" 953 048,31 швейцарських франків завданої шкоди.
В межах справи № 5015/3940/12 було встановлено, що під час перебування вагонів на території України 03.05.2012 стався схід, зокрема вагонів №№73059560, 74031006, 74952904, через злам бічної рами візка вагону №74952904.
Вказаним судовим рішенням також встановлено, що схід вагонів стався внаслідок порушення посадовими особами вагонного господарства ДО «Білоруська залізниця», які організовували та проводили неруйнівний контроль бокової рами № 28309 візка вагону №74952904 вимог пунктів 1.1., 9.1, 12.1, 12.11 «Правил технической эксплуатации Белорусской железной дороги» у частині виконання своїх обов`язків для забезпечення безпеки руху шляхом виявлення несправностей і запобігання допуску до руху у поїздах несправних вагонів; пункту 12.13.  Правил технической эксплуатации Белорусской железной дороги, пунктів 4.6., 4.7., 4.8. РД 32.174-2001,  Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення, пунктів 4.2., 9.1. та Приложения А РД 32.150-2000  Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов, Методике выполнения контроля. Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов і Технологической инструкции по контролю технического состояния боковых рам и надресорных балок тележек грузовых вагонов, у частині проведення дефектоскопії у відповідності до технологічних процесів відповідними технічними засобами та відповідними методиками. 
Крім того, у рішенні в справі № 5015/3940/12 встановлено, що у даному випадку існувала технічна можливість запобігання виникненню небезпечної транспортної ситуації - розвитку тріщини у боковій рамі №28309 вагону №74952904. Таку можливість мали працівники вагонного депо Полоцьк Білоруської залізниці. Для запобігання виникненню небезпечної транспортної ситуації їм необхідно було виконати вимоги пунктів 1.1., 9.1,12.1,12.1, 12.13.  Правил технической эксплуатации    Белорусской    железной    дороги, пунктів 4.2, 9.1 та Приложения А РД 32.150-2000  Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов, пунктами 4.1, 4.6, 4.7, 4.8 РД 32.174-2001,  Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення  та таблицею А.2, що міститься у РД 32.174-2001,  Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення, пунктів 4.2., 9.1. та Приложения А РД 32.150-2000  Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов, а також технологією проведення неруйнівного контролю вихроструменевим методом, яка відображена у  Методике выполнения контроля. Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов, РД 32.174-2001,  Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення,  Технологической инструкции по контролю технического состояния боковых рам и надресорных балок тележек грузовых вагонов, пунктами 4.7., 4.8., 8.2.1. та Приложением А РД 32.149-2000  Феррозондовый метод неразрушающего контроля деталей вагонов, або технологією проведення неруйнівного контролю ферозондовим методом, яка відображена у РД 32.149-2000  Феррозондовый метод неразрушающего контроля деталей вагонов, тексти яких наведені у дослідженні, і провести контроль бокової рами №28309 вагону №74952904 дефектоскопом, що передбачений вказаними нормативними документами згідно затвердженої технології проведення дефектоскопії, виявити ливарний дефект у рамі візка та не допустити вагон №74952904 до подальшої експлуатації.
Таким чином, ДО «Білоруська залізниця», як особа, якій належить вагон №74952904, повинна була забезпечити його передачу на інші залізниці в технічно-справному стані.
У рішенні в справі № 5015/3940/12 встановлено, що ДО «Білоруська залізниця» володів інформацією щодо поломок бокових рам, виготовлених ПрАТ «АзовЕлектроСталь» в 2009р.-2010р. клеймо 1291, зокрема телеграмами Білоруської залізниці від 25.05.2011р., від 27.05.2011р., від 15.08.2011р., були надані вказівки щодо виявлення напіввагонів та цистерн обладнаних візками з литими деталями виробництва ПрАТ  Азовелектросталь (клеймо 1291) для проведення дефектоскопії литих деталей візків. В 2011 році було проведено дефектоскопію 171 вагону (всі з візками виробництва ПрАТ «Азовелектросталь»). За результатами проведення дефектоскопії було забраковано 78 бокових рам і 27 надресорних балок в 25 цистернах і одному напіввагоні, зокрема у ВЧД Полоцьк з червня 2011 року забраковано 5 вагонів та виявлено 11 забракованих бокових рам та 2 надресорних балки.
Тобто у працівників ДО «Білоруська залізниця» були можливості щодо виявлення заводських дефектів у рамі №28309 вагону №74952904.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів відзначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Отже, межах справи № 5015/3940/12 було встановлено факт, що ДО «Білоруська залізниця» передало вагон №74952904 на територію України у несправному стані в порушення пунктів 1.15, 2.2.1 Правил експлуатації. Несправність вказаного вагону стала причиною сходження інших вагонів (№№73059560, 74031006), стягнення плати за користування якими є предметом спору у справі №910/6710/20.
У результаті сходження, вагони №№73059560, 74031006, 74952904 отримали ушкодження до ступеня виключення з експлуатації.
Вказане підтверджується тим, що вагони №№73059560, 74031006, 74952904 були виключені з робочого парку Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (далі - АБД ПВ) з моменту повернення на територію країни-власниці - ДО «Білоруська залізниця» у порядку, встановленому пунктом 2.18. Правил експлуатації - виключення вагону з інвентарю здійснюється залізничною адміністрацією-власницею на своїй території, або за її письмовою згодою залізничною адміністрацією-користувачем. Дана обставина визнається позивачем.
Тобто, рішенням Господарського суду Львівської області від 11.06.2015 у справі № 5015/3940/12, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2015, було встановлено факт передання ДО «Білоруська залізниця» вагону №74952904 на територію України в несправному стані в порушення пунктів 1.1, 1.15, 2.1.1. Правил експлуатації і дату, у зв`язку з чим вагони №№73059560, 74031006, 74952904 були пошкоджені до стану виключення із інвентарю з 03.05.2012 через їх сходження у зв`язку із зламом бічної рами візка вагону № 74952904; також встановлено вину ДО «Білоруська залізниця» у сходженні зазначених ваготів та ушкодженні останніх.
Так, у суді першої інстанції відповідач посилався на п. 8.3.6. Правил користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні (КВВ), відповідно до яких залізниця-користувач звільняється від плати за користування вагонами при важкому пошкодженні вагонів із дня відправлення телеграми залізниці-власниці.
Натомість, у даному випадку застосування положень п. 8.3.6. Правил користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні (КВВ) є безпідставним та неправомірним, оскільки, як було зазначено вище, спірні правовідносини регулюються саме Правилами експлуатації, пономерного обліку і розрахунків за користуванням вантажними вагонами власності інших держав, затверджених 24.05.1996 згідно з дорученням Ради залізничного транспорту, держав - учасниць Співдружності, Латвійської, Литовської і Естонської Республік, а також Правилами комплексних розрахунків між залізничними адміністраціями держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки, затверджених 10.12.1994 Радою залізничного транспорту держав - учасниць Співдружності незалежних держав.
Пункт 4.14 Правил експлуатації містить перелік випадків, із настанням яких залізнична адміністрація-користувач звільняється від плати за користування вагонами, серед яких: (п. 4.14.2.) у випадку втрати вагону з дати включення в бухгалтерську виписку або сальдову відомість його вартості або відшкодування іншим вагоном.
Відповідно до п. 2.16 Правил експлуатації втраченими вагонами власності іншої держави вважаються, зокрема, вагони, що підлягають виключенню з інвентарю через важке пошкодження, а також вагони, не повернуті залізничною адміністрацією протягом шести місяців з інших причин.
Відтак, вагони №№73059560, 74031006, 74952904 у розумінні пункту 2.16 Правил експлуатації є втраченими з дати сходження (отримання важких пошкоджень) - з 03.05.2012, що спростовує твердження позивача у цій частині.
Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.
Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.
А тому, оскільки схід вагонів №№73059560, 74031006, 74952904 03.05.2012 стався саме з вини ДО «Білоруська залізниця», вина позивача встановлена в межах справи № 5015/3940/12, такі вагони вважаються втраченими у розумінні п. 2.16 Правил експлуатації, колегія суддів дійшла до висновку, що у даному випадку існували обставини, які зумовили неможливість використання відповідачем спірних вагонів та за які відповідач не відповідає, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.14.2 Правил відповідач є таким, що звільняється від плати за користування вагонами з 03.05.2012.
Посилання позивача на обставини справи № 910/3888/17 колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є тотожними до обставин даної справи.
Так, в межах справи № 910/3888/17 було заявлено до стягнення заборгованість за втрачені вагони, які були пошкоджені до ступеню виключення із інвентарного парку внаслідок диверсії, що мала місце на території України. Тобто, в межах справи не досліджувалось наявність підстав для стягнення плати за користування вагонами, а об`єктом дослідження у була наявність підстав для стягнення вартості пошкоджених вагонів на підставі того, що залізничною адміністрацією-користувачем не забезпечено схоронність ввіреного їй рухомого складу.
А тому, з огляду на обставини, встановлені вище, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.
Що стосується поданої заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає, що оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, то підстави для дослідження питання застосування позовної давності у даному випадку відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року у справі № 911/1065/20 - скасуванню.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі № 910/6710/20 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 року у справі № 910/6710/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
3. Стягнути з Державного об`єднання "Білоруська залізниця" (220030, Республіка Білорусь, м. Мінськ, вул. Леніна, 17; ідентифікаційний код: 100088574) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) 206  505,03 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи № 910/6710/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05.07.2021

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Л.В. Кропивна