УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/7183/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова  Є. В.- головуючого, Берднік І. С., Мачульського Г. М., 
розглядаючи матеріали касаційної скарги Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 (колегія суддів: Сітайло Л. Г., Пашкіна С. А., Андрієнко В. В.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Карпати" до відповідачів: 1. Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України, 2. Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання правочину частково недійсним,
ВСТАНОВИВ:
07.07.2021 Головний центр капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021, повний текст якої підписаний 08.06.2021.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 19.07.2021 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Чумака Ю. Я.
Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2021 цю касаційну скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Так, крім сплати судового збору, скаржник мав вказати яку саме конкретну, чітко визначену норму матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) неправильно застосовано або порушено судами попередніх інстанцій, у чому полягає саме неправильне застосування або порушення даної норми права, і який саме з чотирьох випадків, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, наявний щодо цієї норми права у цьому випадку.
Ця ухвала Верховного Суду від 26.07.2021 вручена скаржнику 30.07.2021, а 09.08.2021 він надіслав на адресу суду касаційної інстанції оновлену касаційну скаргу, сплативши судовий збір у визначеному попередньою ухвалою суду касаційної інстанції розмірі. Заява про усунення недоліків передана головуючому 12.08.2021.
З огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги у встановлений судом строк, вона вважається поданою у день її подання та є такою, що відповідає вимогам статті 290 ГПК України. 
У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021.
Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з цією процесуальною нормою суд касаційної інстанції у кожному випадку повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.
Можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник зазначив про те, що повний текст оскаржуваної постанови від 03.06.2021 ним було отримано17.06.2021.
Як доказ вручення оскаржуваної постанови, скаржник додає до касаційної скарги копію конверту суду апеляційної інстанції зі штриховим кодовим ідентифікатором № 0411634827455.
За інформацією, розміщеною на веб-сайті АТ "Укрпошта" за зазначеним штриховим кодовим ідентифікатором, оскаржувану постанову було вручено 17.06.2021.
Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Згідно з частиною другою статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Таким чином, оскільки скаржник повний текст постанови отримав 17.06.2021, а до Верховного Суду звернувся 07.07.2021, тобто в межах двадцяти днів з дня вручення повного тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021, клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
До того ж на виконання ухвали від 26.07.2021, визначаючи підстави позову, скаржник послався на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
У зв`язку з перебуванням судді Чумака Ю. Я. у відпустці Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 12.08.2021 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Берднік  І. С., Мачульського Г. М.
Суд звертає увагу на те, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, касаційна скарга має містити зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, у яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19).
Разом з тим, подана касаційна скарга в частині звернення на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України взагалі не обґрунтована, оскільки викладена без урахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №  904/3807/19, яка була зазначена в ухвалі від 26.07.2021 про залишення касаційної скарги без руху. 
Тобто, посилаючись на передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник він взагалі не вказав який висновок Верховного Суду відсутній щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 цього ж Кодексу. 
Тому колегія суддів дійшла висновку про відкриття касаційного провадження у цій справі лише в частині звернення скаржника на підставі пунктів 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки касаційна скарга в цих частинах обґрунтована та подана з дотриманням приписів статей 287 - 291 ГПК України.
Колегія суддів також враховує заперечення позивача проти відкриття касаційного провадження, викладені у клопотанні, що надійшло до Верховного Суду 12.08.2021, та зауважує, що його посилання на недобросовісну поведінку скаржника, що полягала у затягуванні ним розгляду справи шляхом своєчасного незазначення підстав касаційного оскарження, не знайшли свого підтвердження, оскільки скаржником дотримано вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та у визначені ухвалою суду від 26.07.2021 строки подано оновлену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження. Крім того, питання подібності правовідносин у застосуванні норм права, порушених у касаційній скарзі, буде вирішено в ході розгляду касаційної скарги.
За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Поновити Головному центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2021.
3.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України та здійснити перегляд оскаржуваної постанови  29 вересня 2021 року о  17:00  у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.   О.   Копиленка, 6, зал судових засідань 332.
4. У разі, якщо учасники справи скористаються наданим статтею 295 Господарського процесуального кодексу України правом подання відзиву на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, такий відзив та докази надсилання його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи, має бути поданий до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (вул.   О.   Копиленка, 6, м. Київ, 01016 ) у строк до 08 вересня 2021 року.
5. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.
6. Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.
7. Витребувати з Господарського суду міста Києва справу № 910/7183/20.
8. Копію цієї ухвали надіслати Господарському суду міста Києва.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                          І. С. Берднік