ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року	Львів	Справа № 380/1018/21 пров. № А/857/8172/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Червоноградської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року (головуючої судді Сидор Н.Т., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/1018/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.01.2021 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції у Львівській області в якому просить визнати протиправними дії Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації, Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, вичерпної та достовірної запитуваної інформації ОСОБА_1 : - на скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2020 за вх. № 5005 від 07.12.2020 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - на скаргу від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020 до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації; - на скаргу від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 0-736 від 09.12.2020 до Державної екологічної інспекції у Львівській області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № І-0-411 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № 130 до Державної екологічної інспекції у Львівській області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний за вх. № І-0-1 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний до Державної екологічної інспекції у Львівській області; 2) зобов`язати Виконавчий комітет Червоноградську міську раду Львівської області, Департамент екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації, Державну екологічну інспекцію у Львівській області, Державну екологічну інспекцію України надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію та відповіді на звернення ОСОБА_1 , зазначену: - у скарзі ОСОБА_1 від 07.12.2020 за вх. № 5005 від 07.12.2020 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - у скарзі від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020 до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації; - у скарзі від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 0-736 від 09.12.2020 до Державної екологічної інспекції у Львівській області; - у запиті на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № І-0-411 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - у запиті на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № 130 до Державної екологічної інспекції у Львівській області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний за вх. № І-0-1 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області; - на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний до Державної екологічної інспекції у Львівській області.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року задоволено позов.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині Виконавчий комітет Червоноградської міської ради подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норми процесуального права, просить скасувати рішення в частині визнання протиправними дій Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 07.12.2020 за вх. № 5005, зобов`язання Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2020 за вх. № 5005 від 07.12.2020 та надати обґрунтовану відповідь на всі поставлені у зверненні питання у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», визнання протиправною відмову Виконавчого комітету Червоноградської міської ради у наданні інформації на запит ОСОБА_1 вх. № І-О-411 від 21.12.2020 та на повторний інформаційний запит вх. № І-О-1 від 05.01.2021, зобов`язання Виконавчого комітету Червоноградської міської ради надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 вх. № І-О-411 від 21.12.2020 та на повторний інформаційний запит вх. № І-О-1 від 05.01.2021. Вказує, що жодних матеріалів судової справи не отримував в тому числі на електронну пошту.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Державна екологічна інспекція у Львівській області направила до апеляційного суду пояснення по справі.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Оскільки, Виконавчим комітетом Червоноградської міської ради оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в частині, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини 1 статті 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише у цій частині.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Червоноградської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №380/1018/21 та ухвалою суду від 21.05.2021 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 07.12.2020 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою (вх. № 5005) до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, міського голови міста Червонограда Залівського А.І., першого заступника міського голови міста Червонограда Балка Д.І. 
У відповідь на скаргу ОСОБА_1 (вх. № 5005 від 07.12.2020) Виконавчий комітет Червоноградської міської ради листом від 05.01.2021 № 3/24-98/6-14 надав відповідь.
09.12.2020 позивач звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації, Державної екологічної інспекції у Львівській області зі скаргою.
У відповідь на звернення ОСОБА_1 (вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020) Департаментом екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації надано відповідь № ЗВГ-Вих-31-4/0/21 від 05.01.2021.
На скаргу ОСОБА_1 від 09.12.2020 Державною екологічною інспекцією у Львівській області надано відповідь від 04.01.2021 № 03-10.
ОСОБА_1 21.12.2020 звернувся до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Виконавчого комітету Червоноградської міської ради з запитом на отримання публічної інформації.
На запит позивача вх. І-О-411 від 21.12.2020 Виконавчий комітет Червоноградської міської ради надав відповідь листом № 3/38-11890/2-14 від 28.12.2020.
На запит позивача вх. № 130 від 23.12.2020 Державна екологічна інспекція у Львівській області листом надала відповідь за № 03-5921 від 30.12.2020.
05.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Виконавчого комітету Червоноградської міської ради з запитом на отримання публічної інформації повторно.
На запит на отримання публічної інформації (повторний) від 05.01.2021 Державна екологічна інспекція у Львівській області надала відповідь № 13-157 від 13.01.2021.
На запит на отримання публічної інформації (повторний) вх. № І-О-1 від 05.01.2021 Виконавчий комітет Червоноградської міської ради листом № 3/38-412/2-14 від 14.01.2021 повідомив, що на запит ОСОБА_1 вх. № І-О-411 від 21.12.2020 надано відповідь листом № 3/38-11890/2-14 від 28.12.2020.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням норм статті 308 КАС України колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі – Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі статтею 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону № 393/96-ВР та відповідачами не ставиться під сумнів відповідність заяв позивача передбаченим Законом № 393/96-ВР вимогам.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР). Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (частина 3 цієї статті).
Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/268/19.
У той же час, з метою підвищення ефективності роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування зі зверненнями громадян Президентом України 07 лютого 2008 року видано Указ «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», в якому підкреслено особливу роль звернень громадян до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в забезпеченні постійного зв`язку між державою та громадянином, вирішення життєво важливих проблем окремої людини і суспільства в цілому, реалізації конституційних прав і свобод людини і громадянина, утвердження демократичної, соціальної, правової держави. Забезпечення всебічного розгляду звернень громадян, порушених у них проблем, оперативне їх вирішення, задоволення законних прав та інтересів громадян розглядаються як одне з пріоритетних завдань державних органів, органів місцевого самоврядування, як відповідний обов`язок їх посадових і службових осіб, фактор забезпечення суспільно-політичної та економічної стабільності в державі.
Крім того, Закон України «Про звернення громадян» закріпив, що контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян покладається на органи державної влади й органи місцевого самоврядування. Нагляд за дотриманням законодавства про звернення громадян здійснюють органи прокуратури (статті 28, 29), а особи, винні в порушенні вимог вказаного Закону несуть дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України (стаття 24).
Відповідно до статті 14 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (стаття 15 Закону № 393/96-ВР).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду (стаття 16 Закону № 393/96-ВР).
Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Статтею 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
З аналізу положень Закону №393/96-ВР випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Окрім того, Законом України «Про звернення громадян» регламентовано надавати відповідь на всі питання, які викладені у скарзі та належать до компетенції органу. У разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входить до його повноважень, звернення повинно бути направлено за належністю.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №815/1178/17 та від 30.11.2020 у справі № 280/4698/19.
Вказані вище конституційні положення, а також положення Закону №393/96-ВР містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Зважаючи на це, а також контекст спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд уважає за необхідне вказати, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.
Така правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №815/1178/17.
Отже, не будь-яка відповідь на звернення може свідчити про розгляд такого звернення в розумінні Закону України «Про звернення громадян», оскільки його розгляд (як результат діяльності суб`єкта, якому адресовано звернення) повинен відповідати статті 15 цього Закону.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 червня 2020 року у справі № 819/1566/16.
Аналізуючи доводи апелянта, який не наводить спростувань щодо суті позовних вимог по скаргзі та запиті, які подавав ОСОБА_1 колегія суддів враховує наступне, щодо скарги позивача від 07.12.2020 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області (вх. № 5005) позивач порушує питання проведення службових розслідувань щодо можливих протиправних дій/бездіяльності міського голови м. Червонограда ОСОБА_2 та першого заступника міського голови м. Червонограда ОСОБА_3 , покликаючись на не здійснення ними контролю за виконанням та дотриманням норм Водного та Земельного кодексів України в частині функціонування у прибережній 25-ти метровій захисній смузі лівого берега ріки ОСОБА_4 , біля мосту по АДРЕСА_1 несанкціонованого стихійного сміттєзвалища із твердими та сипучими побутовими відходами та контейнерного майданчика для збору твердих та сипучих побутових відходів. Стосовно порушених питань позивач формулює 26 пунктів вимог.
Варто звернути увагу, що в той час, коли заява є звичайним інструментом безконфліктної реалізації права громадянина перед державою, скарга є інструментом захисту права, що у свою чергу кореспондує обов`язку адресата звернення вжити заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства.
Втім, зі змісту відповіді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області у листі від 05.01.2021 № 3/24-98/6-14 (аркуші справи 48-50) на скаргу позивача від 07.12.2020 вх. № 5005 (аркуші справи 29-36) прослідковується виключно формальний характер такої, без ретельного дослідження обставин, на які покликається заявник у своєму зверненні, та жодного обґрунтування висновків за результатами розгляду поставлених у зверненні питань.
Так, відповіді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області на 26 пунктів скарги ОСОБА_1 зводяться до загальних формулювань, а саме:
- пп. 1.2 п. 1, 4, 6, 12, 25 - «підстав для проведення службового розслідування визначних постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 16.06.2000, щодо можливої, на думку скаржника, бездіяльності міського голови А.Залівського та першого заступника міського голови ОСОБА_3 , яка зазначена в описовій, мотивувальній і у прохальній частині скарги, не вбачається, оскільки зазначені посадові особи діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України»; «Червоноградська міська рада, міський голова ОСОБА_5 та перший заступник ОСОБА_6 дотримуються та не порушують норм та вимог законодавства України, які зазначено у скарзі»; «Червоноградською міською радою, міським головою ОСОБА_7 та першим заступником ОСОБА_8 виконуються, дотримуються та контролюються норми чинного законодавства України; «Червоноградська міська рада, міський голова ОСОБА_5 та перший заступник ОСОБА_6 дотримуються та не порушують норм та вимог законодавства України, жодним чином не вводять і не намагаються ввести в оману і знають норми Конституції України»;
- п. 2, 10 - «Департамент екології та екологічну інспекцію ні Червоноградська міська рада, ні її виконавчі органи та посадові особи жодним чином не намагаються обманути, а фактів протизаконності ненадання документів скаржнику не надано»; «жодних фактів введення в оману, на думку скаржника, міським головою ОСОБА_7 та першим заступником ОСОБА_8 ОСОБА_1 , Департаменту екології та екологічної інспекції немає та не надано».
- п. 5, 8, 9, 18, 19 – «контейнерний майданчик розташований відповідно до схеми санітарної очистки території м. Червонограда, а несанкціонованого стихійного сміттєзвалища немає»; «контейнерний майданчик розташований відповідно до схеми санітарної очистки території м. Червонограда та не суперечить нормам законодавства зазначеного у п. п. 1, 2, 3 прохальної частини скарги, а несанкціоноване стихійне вивезення і розміщення мешканцями приватних домогосподарств навпроти контейнерного майданчику зілля, трав, гілля дерев та кущів, інші залишки городництва, будівельних відходів, яке періодично мешканці там скидали, а КП «Комунальник» доводилось прибирати та вивозити. У зв`язку з цим начальнику Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області скеровано ряд листів про встановлення таких осіб»; «встановлено огородження турнікетами напроти контейнерного сміттєвого майданчика для забезпечення дотримання санітарних норм в прибережній зоні та упередження несанкціонованого вивезення і розміщення відходів, несанкціонованого розміщення яких під час перевірки не виявлено. Фактів та документів, які б підтверджували неправомірні дії з боку КП «Комунальник» станом на момент розгляду скарги не встановлено»;
- п. 3, 7 – «схема санітарної очистки території м. Червонограда, затверджена рішенням виконавчого комітету № 8 від 25.01.2013, не суперечить нормам Водного кодексу»; «схема санітарної очистки території м. Червонограда, затверджена рішенням № від 25.01.2013 на підставі законодавства зазначеному у вищезазначеному рішенні і жодним чином не суперечить нормам законодавства зазначеного у п. п. 1, 2, 3 прохальної частини скарги»;
- п. 11, 13, 14, 15, 16, 17, 21, 22, 24 - «при підготовці та наданні відповіді №3/24-1637/2-14 від 25.02.2020 посадова особа діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та використовувала посилання, які вважала за доцільне вказати для надання відповіді»; «жодної «відписки» скаржнику не надавалось, а надавалась відповідь на відповідне звернення»; при підготовці листів №3/24-1637/2-14 від 25.02.2020, 3/24-1637/2-14 від 25.02.2020, №3/24-1637/2-14 від 25.02.2020, №3/24-1637/2-14 від 25.02.2020, №3/24-1637/2-14 від 25.02.2020 без цілі обману вказувались та надавались документи з метою надання повної та обґрунтованої відповіді заявнику (запитувачу); «відповіді на попередні звернення, скарги, запити надавались в повній мірі та згідно чинного законодавства України»; «всі відповіді на звернення/запити скаржника надавались в повній мірі та об`єктивно».
- п. 23 – «детальний план території в районі р. Солокія між вулицями АДРЕСА_1 та Головною не розроблявся, а тому не може надати матеріали, вказані в п. 22 прохальної частини цієї скарги та підпунктах 23.1- 23.10 п. 23 скарги, оскільки вони є складовими частинами зазначеної містобудівної документації у відповідності до ДБН Б. 1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території».
Такі голослівні, не підкріплені жодними фактами та доказами відповіді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області на порушені позивачем питання щодо протиправності дій/бездіяльності посадових осіб Червоноградської міської ради норм Водного та Земельного кодексів України, протизаконного функціонування у прибережній 25-ти метровій захисній смузі лівого берега ріки ОСОБА_4 , біля мосту по АДРЕСА_1 несанкціонованого стихійного сміттєзвалища із твердими та сипучими побутовими відходами та контейнерного майданчика для збору твердих та сипучих побутових відходів тощо, ставлять під сумнів проведення перевірки викладених позивачем у скарзі обставин.
Такий очевидно поверхневий, всупереч принципам всебічності та повноти, підхід Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області до розгляду скарги позивача свідчить про протиправність дій відповідача при розгляді зазначеного звернення.
У скарзі позивача від 09.12.2020 до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації (вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020), Державної екологічної інспекції у Львівській області позивач порушує питання проведення службових розслідувань щодо можливих протиправних дій/бездіяльності міського голови м. Червонограда ОСОБА_2 та першого заступника міського голови м. Червонограда ОСОБА_3 , покликаючись на не здійснення ними контролю за виконанням та дотриманням норм Водного та Земельного Кодексів України; функціонування у прибережній 25-ти метровій захисній смузі лівого берега ріки ОСОБА_4 , біля мосту по АДРЕСА_1 несанкціонованого стихійного сміттєзвалища із твердими та сипучими побутовими відходами та контейнерного майданчика для збору твердих та сипучих побутових відходів; порушення правил благоустрою, а саме засмічення на лівому березі річки Солокія по вул. Й. Сліпого у м. Червонограді; відповідності «Схеми санітарної очистки території м. Червонограда», затвердженої рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 8 від 25.01.2013, вимогам законодавства; дослідження «Матеріалів прибережної захисної смуги р. Солокія в АДРЕСА_1 », розроблених Львівським обласним виробничим управлінням водного господарства Держводгоспу України, на відповідність вимогам чинного законодавства України щодо правомірності функціонування майданчика із контейнерами для збору тверди і сипучих відходів та несанкціонованого сміттєзвалища; наявності правовстановлюючих документів, кадастрових карт та висновків на зазначені майданчик із контейнерами для збору твердих та сипучих відходів та на несанкціоноване сміттєзвалище тощо. Стосовно порушених питань позивач формулює 41 пункт вимог.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16, саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень.
Так, істотною умовою відповіді на скаргу є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Звернення громадян вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.
Втім, як вбачається з листа Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації від 04.01.2021 № 03-10, листа Державної екологічної інспекції у Львівській області від 05.01.2021 № ЗВГ-Вих-31-4/0/21, відповідачі не надають конкретних відповідей по суті кожного з 41 поставленого позивачем питання у скарзі, не вказують на вжиті заходи для об`єктивного вирішення цих питань, натомість цитують норми права, узагальнюють та викладають хронологію обстежень у АДРЕСА_1 на березі річки ОСОБА_4 , що мали місце до звернення позивача з цією скаргою.
Суд вважає, що надання відповідей не по суті поставлених позивачем питань свідчить про недотримання відповідачами принципів, яким повинні відповідати рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, зокрема принципу обґрунтованості, який полягає у прийнятті (вчиненні) ними рішень (дій) на підставі повного і всебічного з`ясування всіх обставин у відповідних правовідносинах та принципу добросовісності, який є певним стандартом поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони правовідносин.
Так, згідно з Указом Президента «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 7 лютого 2008 року №109/2008, державні органи влади зобов`язані забезпечити реалізацію конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильне виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: - недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; - викорінення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; - притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.
Позивач просить визнати протиправними дії відповідачів щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, вичерпної та достовірної запитуваної інформації на скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2020 за вх. № 5005 від 07.12.2020 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, на скаргу від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020 до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації на скаргу від 09.12.2020 ОСОБА_1 за вх. № 0-736 від 09.12.2020 до Державної екологічної інспекції у Львівській області.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідь Виконавчого комітету Червоноградської міської ради листом № 3/24-98/6-14 від 05.01.2021, відповідь Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації № ЗВГ-Вих-31-4/0/21 від 05.01.2021, відповідь Державної екологічної інспекції у Львівській області № 03-10 від 04.01.2021 на звернення ОСОБА_1 не можна вважати повними, ґрунтовними та вичерпними, що загалом свідчить про неналежний розгляд скарг позивача.
Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідачів щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, вичерпної та достовірної запитуваної інформації ОСОБА_1 на скаргу від 07.12.2020 за вх. № 5005 від 07.12.2020 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, на скаргу від 09.12.2020 за вх. № 31-3ВГ-15-0-9881/20 від 10.12.2020 до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації, на скаргу від 09.12.2020 за вх. № 0-736 від 09.12.2020 до Державної екологічної інспекції у Львівській області та зобов`язання відповідачів надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію та відповіді на вказані звернення ОСОБА_1 підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправними дій відповідачів щодо неналежного розгляду зазначених звернень позивача та зобов`язання розглянути звернення позивача повторно та надати обґрунтовану відповідь на всі поставлені у зверненні питання, у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».
Саме такий спосіб захисту відповідає правовій процедурі розгляду звернень громадян та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення в межах якого здійснюється перевірка виконання і відсутності вимог позивача до відповідачів, а тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд прийняв в частині оскарження правильне рішення.
За приписами частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Крім того, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Відповідно до статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
У відповідності до частини 1 статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках визначених ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI на протязі 20 робочих днів, надати на нього відповідь.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №2939-VI, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, відповіді відповідачів на інформаційні запити ОСОБА_1 останній оскаржує в аспекті їх повноти, точності, ґрунтовності, вичерпності та повноти та перевіряючи правомірність дій відповідачів при наданні відповідей на інформаційні запити позивача у вказаному аспекті, суд виходить з наступного.
Щодо відповіді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради на інформаційний запит позивача вх. І-О-411 від 21.12.2020.
У п. 1 вказаного запиту позивач запитує про правові підстави для встановлення комунальним підприємством «Комунальник» плоту огорожі, який за його твердженням, протизаконно обмежує безперешкодний доступ громадян у межах прибережної 25-ти метрової захисної смуги до русла лівого берега ріки Солокія коло мосту по АДРЕСА_1 .
У відповідь на запитувану інформацію Виконавчий комітет Червоноградської міської ради у листі № 3/38-11890/2-14 від 28.12.2020 зазначає, що огородження турнікетами встановлено навпроти контейнеру сміттєвого майданчика для забезпечення дотримання санітарних норм в прибережній зоні та упередження несанкціонованого вивезення і розміщення мешканцями приватних домогосподарств навпроти контейнерного майданчику зілля, трав, гілля дерев та кущів, інші залишки городництва, будівельних відходів, яке періодично мешканці скидали і КП «Комунальник» доводилось прибирати та вивозити.
Таким чином, запитуючи про правові підстави встановлення плоту огорожі, позивач отримує відповідь про мету встановлення турнікетів.
У контексті зазначеного варто звернути увагу на різне лексичне значення слів «пліт» та «турнікет».
Так, за визначенням академічного тлумачного словника української мови пліт - огорожа, плетена з хворосту, турнікет - пристрій у вигляді перехрещених площин, що обертаються.
У п. 2 запиту позивач запитує, коли демонтують згаданий вище пліт, на що Виконавчий комітет Червоноградської міської ради у листі № 3/38-11890/2-14 від 28.12.2020 відповідає, що відгороджено турнікетами ділянки прибережної смуги навпроти контейнерного сміттєвого майданчика довжиною до 20 м.п. за якою є безперешкодний доступ до ріки ОСОБА_4 .
Тобто, на запитання про час демонтування плоту огорожі, який за твердженням позивача, протизаконно обмежує безперешкодний доступ громадян у межах прибережної 25-ти метрової захисної смуги до русла лівого берега ріки Солокія коло мосту по АДРЕСА_1 , відповідач зазначає, що доступ до ріки ОСОБА_4 є безперешкодним.
Суд зауважує, що якщо розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, то за правилами частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI він зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
За приписами частини 2 статті 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
З огляду на вказану норму, відповідь, яка надана апелянтом у пунктах 1-2 відповіді на запит від вх. І-О-411 від 21.12.2020 є неправомірною відмовою в наданні інформації.
На вимогу позивача у п. 3 запиту надати правові документи, висновки, кадастрові карти та іншу правову документацію, яка би підтверджувала правомірність розташування: контейнерного майданчика для зберігання твердих та сипучих побутових відходів та несанкціонованого стихійного сміттєзвалища, яке, за твердженням позивача, розташоване протизаконно у межах 25-ти метрової водоохоронної захисної смуги ріки ОСОБА_4 на лівому її березі, коло мосту по АДРЕСА_1 та межує із урізом води русла ріки ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Червоноградської міської ради надав лише копію рішення від 25.01.2013 № 8 «Про затвердження схеми санітарної очистки м. Червонограда, технологічну частину Додаток 1 до рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 25.01.2013 № 8 та графічну частину Додаток 2 до рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 25.01.2013 № 8. При цьому відповідач не повідомляє про наявність у нього інших запитуваних позивачем документів та причини їх неподання, як і не вказує, що такі у нього відсутні.
На запит на отримання публічної інформації (повторний) вх. № І-О-1 від 05.01.2021 Виконавчий комітет Червоноградської міської ради листом № 3/38-412/2-14 від 14.01.2021 повідомив, що на запит ОСОБА_1 вх. № І-О-411 від 21.12.2020 надано відповідь листом № 3/38-11890/2-14 від 28.12.2020.
Таким чином, відмовляючи у наданні запитуваної інформації, відповідач покликається на отримання позивачем такої інформації на раніше поданий ним інформаційний запит.
Перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначений частиною 1 статті 22 Закону № 2939-VІ, а саме: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Суд зауважує, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Втім, як підтверджується матеріалами справи, відмовляючи у наданні запитуваної позивачем у запиту інформації, Виконавчий комітет Червоноградської міської ради покликався на підставу, якої Закон № 2939-VІ не містить, що свідчить про неправомірність відмови відповідача у наданні запитуваної інформації.
Щодо відповідей Державної екологічної інспекції у Львівській області на інформаційний запит позивача від 23.12.2020 вх. № 130 та на повторний інформаційний запит від 05.01.2021.
У пунктах 1-3 запиту від 23.12.2020 вх. № 130 позивач просив надати інформацію щодо правових підстав для встановлення комунальним підприємством «Комунальник» плоту огорожі, який за його твердженням, протизаконно обмежує безперешкодний доступ громадян у межах прибережної 25-ти метрової захисної смуги до русла лівого берега ріки Солокія коло мосту по АДРЕСА_1 , та щодо того, коли такий плід буде демонтовано, та скерувати йому правові документи, висновки, кадастрові карти та іншу правову документацію, яка би підтверджувала правомірність розташування контейнерного майданчика для зберігання твердих та сипучих побутових відходів та несанкціонованого стихійного сміттєзвалища.
У відповідь на вказаний інформаційний запит відповідач у листі № 03-5921 від 30.12.2020 повідомив, що під час проведення 09.12.2019 обстеження на землях Червоноградської міської ради несанкціонованого сміттєзвалища за цією адресою не виявлено; у АДРЕСА_1 розміщений контейнерний майданчик для збору ТПВ який на час обстеження заповнений частково; майданчик для ТПВ огороджений твердим покриттям, будь-яких витоків не виявлено, про що складено акт обстеження № 29.1.4 від 09.12.2019. Під час проведення повторного обстеження на землях Червоноградської міської ради, а саме в м. Червоноград, вул. Й.Сліпого, на березі річки Солокія, встановлено, що в АДРЕСА_1 , біля мосту, на лівому березі річки Солокія виявлено поодиноке, хаотичне розміщення відходів пластику, будівельних відходів; між річкою ОСОБА_4 і між домогосподарствами в АДРЕСА_1 встановлений контейнерний майданчик для збору ТПВ з твердим покриттям; контейнерний майданчик для збору ТПВ розташований на підставі схеми санітарної очистки міста. На усну вимогу Інспекції представив рішення Червоноградської міської ради № 8 від 25.01.2013 про затвердження схеми санітарної очистки м. Червоноград споруд, а для території садибної забудови – у складі проектів детальних планів цих територій. Зазначено, що у виняткових випадках в районах забудови, що склалася, де немає можливості дотримання відстаней, зазначених у п. 2.8 Санітарних норм, місця розташування контейнерних майданчиків встановлюються комісією за участю посадових осіб спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури і державної санітарно-епідеміологічної служби, а також представників балансоутримувача будинку та органу самоорганізації населення. Контроль за дотриманням Державних санітарних норм та правил утримання території населених пунктів відноситься до повноважень органів Держпродспоживслужби.
З описаних відповідачем обставин вбачається, що такі не містять відомостей щодо наявності правових підстав встановлення комунальним підприємством «Комунальник» плоту огорожі, та у випадку їх відсутності – коли такий пліт буде демонтовано. Також без жодних пояснень не надано запитуваних позивачем у п. 3 інформаційного запиту документів на підтвердження правомірності розташування контейнерного майданчика для зберігання твердих та сипучих побутових відходів та несанкціонованого стихійного сміттєзвалища.
Надаючи відповідь на п. п. 1-2 повторного запиту позивача на отримання публічної інформації від 05.01.2021 Державна екологічна інспекція у Львівській області Державна екологічна інспекція у Львівській області у листі № 13-157 від 13.01.2021, зазначила, що під час проведення обстеження на землях Червоноградської міської ради, встановлено, що в АДРЕСА_1 , біля мосту, на лівому березі річки Солокія несанкціонованого розміщення відходів не виявлено, покликається на встановлення контейнерного майданчика для збору ТПВ з твердим покриттям, відгородження турнікетами ділянки навпроти контейнерного сміттєвого майданчика довжиною до 20 м.п., за якою безперешкодний доступ до ріки ОСОБА_4 , відібрання проби ґрунту та води з річки Солокія вище та нижче вказаної ділянки, за результатами лабораторних аналізів яких забруднюючих речовин не виявлено.
На вимогу п. 3 цього запиту надати правові документи, висновки, кадастрові карти та іншу правову документацію, яка би підтверджувала правомірність розташування: контейнерного майданчика для зберігання твердих та сипучих побутових відходів; несанкціонованого стихійного сміттєзвалища, яке, за твердженням позивача, розташоване протизаконно у межах 25-ти метрової водоохоронної захисної смуги ріки ОСОБА_4 на лівому її березі, коло мосту по АДРЕСА_1 та межує із урізом води русла ріки Солокія; плоту огорожі, який, за твердженням позивача, всупереч вимогам Водного та Земельного Кодексів протизаконно обмежує безперешкодний доступ громадян у межах прибережної 25-ти метрової захисної смуги до русла лівого берега ріки ОСОБА_4 , коло мосту по АДРЕСА_1 , Державна екологічна інспекція у Львівській області жодних документів не надає, як і не повідомляє про наявність/відсутність таких, а лише покликається на положення наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145, якими встановлено правила розміщення контейнерів для зберігання побутових відходів та контейнерних майданчиків.
З наведеного вбачається, що відповідач, надаючи відповідь на повторний інформаційний запит позивача, як і у відповіді № 03-5921 від 30.12.2020 на попередній інформаційний запит позивача, покликається на обставини, які не стосуються суті поставлених в запитах питань, тому в силу ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI такі відповіді вважаються неправомірною відмовою в наданні інформації.
Позивач просить визнати протиправними дії відповідачів щодо ненадання повної, точної, ґрунтовної, вичерпної та достовірної запитуваної інформації на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № І-0-411 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 21.12.2020 за вх. № 130 до Державної екологічної інспекції у Львівській області, на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний за вх. № І-0-1 до Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 05.01.2021 повторний до Державної екологічної інспекції у Львівській області та зобов`язати надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі взагалі не надали запитуваної інформації на запити позивача, натомість надали відповідь не по суті, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI є неправомірною відміною в наданні інформації, належним способом захисту порушених прав позивача буде задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправною відмови Державної екологічної інспекції у Львівській області, Виконавчого комітету Червоноградської міської ради у наданні інформації на інформаційні запити позивача, та зобов`язання надати повну, точну, ґрунтовну, вичерпну та достовірну запитувану інформацію на вказані запити.
Стосовно доводів апелянта в частині оскарження, що жодних матеріалів судової справи не отримував в тому числі на електронну пошту, потрібно зауважити таке. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними матеріалами. Запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України.
Ця справа у розумінні статті 12 КАС України належить до справ незначної складності. 
Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За частиною 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною 3 статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною 4 статті 12, частиною 4 статті 257 КАС України).
Відповідно до статті 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частина 8 статті 262 КАС України встановлює, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться. 
Резюмуючи наведене колегія суддів зазначає, що розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження здійснено правильно судом першої інстанції, оскільки справа є незначної складності та як вбачається із матеріалів справи копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви направлено апелянту на електронну адресу вказану позивачем в позовній заяві (аркуш справи 65), що спростовує доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, також апелянт, який не наводить доводів в апеляційній скарзі щодо суті вимог позивача з урахуванням наведених висновків суду зобов`язаний надати позивачу відповідь із повною, обґрунтованою та вичерпною інформацією.
Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанцій є законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та повністю відображено обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Червоноградської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №380/1018/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Р.Й. Коваль

                                                                                            В.В. Гуляк