Дата документу 12.08.2021 Справа № 337/2787/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/2787/20 
Провадження №22-ц/807/2784/21 
Головуючий в 1-й інстанції - Котляр А.М.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20 травня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 08.12.2020 року позивач залучив в якості співвідповідача ОСОБА_3 , подавши до суду позовну заяву в новій редакції (а.с. 136-139). В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, на якій розташований садовий будинок. 11.04.2020 року приблизно о 16-05 годині загорівся очерет поблизу його ділянки, внаслідок чого на його ділянці відбулась пожежа. На місці події він затримав хлопця ОСОБА_4 , 2006 року народження, який підпалив очерет. Пожежники погасили пожежу, але його майно було частково пошкоджено. Батько малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП у зв`язку із ухиленням від виконання обов`язків щодо виховання свого сина. Згідно проведеної оцінки його майну була заподіяна майнова шкода на суму 104 878 гривень. За проведення оцінки він сплатив 5000 гривень. Крім того, внаслідок пошкодження належного йому майна він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 15000 гривень. Вважає, що шкоду, завдану діями малолітнього ОСОБА_4 мають відшкодувати його батьки. Просив суд стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди в розмірі 109 878 гривень, моральної шкоди в розмірі 15000 гривень. Покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, судом по адміністративній справі встановлено факт, того що 11 квітня 2020 року мав місце підпал, який був вчинений малолітнім ОСОБА_4 . Та обставина, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягнутий не був, не спростовує ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина ОСОБА_4 , оскільки провадження по адміністративній справі закрито з нереабілітуючих підстав. Постанова суду по адміністративній справі, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу щодо встановлених правових наслідків дій особи, стосовно якої вона ухвалена. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 6).

11.04.2020 року до Дніпровського Відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області звернувся ОСОБА_1 із заявою про те, що невідомі здійснили підпал на території СТ «Трансформаторщик-2», внаслідок чого виникла пожежа на території його прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 (а.с. 147-148).

В графі заяви «бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення», «чи підозрюється хто-небудь у вчиненні кримінального правопорушення» ОСОБА_1 нічого не зазначив (а.с. 148).

Згідно звіту про незалежну оцінку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в результаті ушкоджень від пожежі, склало 104878 гривень (а.с. 14).

11.04.2020 року у відношенні ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_4 , який підпалив прибудинкову траву 11.04.2020 року о 06-15 годині, внаслідок чого відбулась пожежа на території СТ «Трансформаторщик-2» (а.с. 7).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На момент виникнення пожежі ОСОБА_4 не досяг чотирнадцятирічного віку, був малолітнім, тому згідно ч.2 ст.31 ЦК України не несе відповідальності за завдану ним шкоду.

11.04.2020 року малолітній ОСОБА_4 , 2006 року народження, надав працівнику поліції пояснення про те, що 11.04.2020 року він зустрів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з якими разом пішли купатись на озеро. Він, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йшли попереду. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 йшли позаду, підпалили траву, після чого наздогнали їх (а.с. 168).

13.05.2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у зв`язку із малозначністю правопорушення, обмежився усним зауваженням, провадження по справі закрив (а.с.8). В постанові вказано, що ОСОБА_2 вину не визнав, пояснив, що його син траву не підпалював.

27.04.2020 року ОСОБА_1 був допитаний слідчим як потерпілий у кримінальному провадженні №120200080050001406 (а.с. 150-152). Позивач надав пояснення про те, що 11.04.2020 року він знаходився на своїй дачній ділянці. О 14-50 годині він звернувся увагу на групу хлопців в кількості семи осіб віком приблизно до 12 років, які перелізли через паркан на територію озера, яке розташоване в 10 метрах від його ділянки. Далі о 16-10 годині він побачив момент підпалу та щось крикнув хлопцям. Він не бачив що саме вони підпалили. Хлопці почали тікати, він наздогнав одного з них на ім`я ОСОБА_4 . Внаслідок підпалу відбулась пожежа на його ділянці. Пожежа була погашена працівниками пожежної безпеки. Внаслідок пожежі йому була заподіяна майнова шкода. Він встановив анкетні дані інших хлопців, які були на місці підпалу.

16.07.2020 року слідчий допитав в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його син ОСОБА_4 2006 року народження підпалив очерет біля дачного кооперативу. Він приїхав на місце пожежі. Син йому пояснив, що очерет підпалив ОСОБА_7 . Він залишився подивитись на загоряння, в цей час інші хлопці втекли, а його затримав власник дачного будинку. Син назвав імена всіх хлопців, з якими він був на озері (а.с. 154-155).

15.09.2020 року слідчий додатково допитав ОСОБА_2 , який назвав слідчому анкетні дані, місця проживання та номера всіх телефонів хлопців, які гуляли разом з його сином у день виникнення пожежі - ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с. 157-158).

28.09.2020 року слідчий Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Постанова мотивована тим, що потерпілий ОСОБА_1 не надав доказів завдання йому матеріальної шкоди внаслідок пожежі. (а.с. 159-161).

18.12.2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасував постанову слідчого про закриття кримінального провадження (а.с. 176).

Позивачем надано суду диск із відеозаписом (а.с. 165), на якому видно як група підлітків біжить від озера, на якому загорілась трава. Ким саме підпалена трава не записі не видно. Після чого чоловік на відеозаписі наздоганяє одного з підлітків. Через деякий час розпочалась пожежа, яка розповсюдилась від озера на суміжні з ним земельні ділянки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 11.04.2020 року вона була разом з чоловіком ОСОБА_1 у дворі дачного будинку. Вона побачила, як почала горіти трава біля озера, від того місця біжить група підлітків. Вона побачила як один із хлопців викинув щось, схоже на запальничку. Чоловік наздогнав та затримав одного із хлопців, яким виявився ОСОБА_4 . Сам момент підпалу трави вона не бачила.

Допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснив, що 11.04.2020 він був у компанії знайомих йому хлопців - ОСОБА_11 , брат ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Вони пішли на озеро купатись. ОСОБА_7 сказав, що підпалить очерет. Він бачив у ОСОБА_7 сірники. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишились позаду, а він та інші не повірили та пішли вперед. Він чув як ОСОБА_7 сказав «все, я підпалив, побігли». Далі він почув звук вогню, повернувся та побачив чорний дим. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 бігли від місця загоряння, обігнали його. Він злякався пожежі і також побіг. Далі він та інші хлопці бігли від місця пожежі, при цьому він біг останній. Його наздогнав власник дачного будинку, який розташований біля озера та затримав його, викликав поліцію. Він одразу сказав чоловіку, що це не він підпалив очерет, а інший - ОСОБА_7 . На наступний день, ОСОБА_7 казав йому, що це дійсно він підпалив очерет.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 11.04.2020 року поблизу його дачного будинку відбулась пожежа. Він почув голос сусіда ОСОБА_1 . Побачив як з місця пожежі біжить група підлітків. Він не бачив хто сам підпалив траву. ОСОБА_1 наздогнав одного з хлопців та сказав що впіймав одного з тих, хто влаштував пожежу на озері. Підліток, якого впіймали, казав, що це не він підпалив траву.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів проведення розслідування причин виникнення пожежі суду надано не було, встановити причину виникнення пожежі на підставі досліджених по справі доказів не є можливим. В матеріалах кримінального провадження №120200080050001406, розпочатого за заявою ОСОБА_1 за фактом пожежі на належній йому земельній ділянці, відсутні відомості про осіб, причетних до виникнення пожежі, жодні експертизи для визначення причини пожежі та вартості заподіяних збитків слідчим не призначались. Винуватість ОСОБА_4 2006 року народження у виникненні пожежі належними та допустимими доказами доведена не була.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом зазначеної норми підставою цивільної відповідальності за завдану шкоду є протиправність поведінки заподіювача, його вина, негативні наслідки у вигляді втрати чи пошкодження майна та причинний зв`язок між цими діями та наслідками.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав і законних інтересів іншої особи. Залежно від характеру юридичного обов`язку, покладеного на особу правовим актом, договором, службовими обов`язками тощо, протиправна поведінка може бути у формі протиправної дії або протиправної бездіяльності.

Майнова шкода, грошовим виразом якої є збитки, поділяється на реальну шкоду, якою є витрати на відновлення порушеного права у зв`язку з втратою та пошкодженням майна, а також упущену вигоду, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (стаття 22 ЦК).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками полягає в тому, що шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки, тобто не існує будь-яких інших обставин, які вплинули на ці події (опосередкований причинний зв`язок).

Вина, тобто психічне ставлення особи до вчиненого нею протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння, можлива у формі умислу або необережності. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.

Відшкодування шкоди на підставі спеціальних умов відповідальності відбувається в межах спеціальних деліктів.

Відповідно положень ч. 1 ст. 1178 ЦК України відшкодування шкоди, завданої малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 року встановлено наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України, у діях (бездіяльності) ОСОБА_2 , яка виразилась в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , який підпалив прибудинкову траву 11.04.2020 року о 06.год.15хв внаслідок чого, відбулась пожежа на території АДРЕСА_2 .

Між тим, як встановлено за матеріалами справи позивач, є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, і саме внаслідок пожежі на вказаній ділянці, останньому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. При цьому доказів причино-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю ОСОБА_2 , як батька неповнолітнього ОСОБА_4 та наслідками такої бездіяльності, матеріали справи не містять.

Як встановив суд першої інстанції, в матеріалах кримінального провадження №120200080050001406, розпочатого за заявою ОСОБА_1 за фактом пожежі на належній йому земельній ділянці, відсутні відомості про осіб, причетних до виникнення пожежі, жодні експертизи для визначення причини пожежі та вартості заподіяних збитків слідчим не призначались. 

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. 

Щодо моральної шкоди, то судова колегія зазначає, що оскільки позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, то і позовні вимоги щодо моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від перших.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 серпня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков