Номер провадження: 22-ц/813/535/21 
Номер справи місцевого суду: 521/16078/18
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19.08.2021 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Вівчар Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , 
відповідача прокуратури Одеської області, представника відповідача Елісашвілі О.М., 
від відповідача Державної казначейської служби України – не з`явились,
переглянувши справу №521/16078/18 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України про відшкодування втраченого заробітку та моральної шкоди за апеляційною скаргою прокуратури Одеської області, апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року у складі судді Маркарової С.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 24 вересня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на передбачене Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування державою шкоди, після уточнення 12 лютого 2019 року вимог остаточно просив стягнути на відшкодування втраченого заробітку з урахуванням індексу інфляції 313403,76 грн., моральної шкоди 800000,00 грн. (т.1 а.с.1-6, 95-101). 
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.61).
Відповідач Державна казначейська служба України позов не визнала, зазначивши у відзиві, що Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувала. Як юридична особа, створена державою, не відповідає за зобов`язаннями держави. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Мінімальна сума моральної шкоди, про відшкодування якої просить позивач, може становити 90614,00 грн., тому заявлений розмір моральної шкоди 800000,00 грн. є необґрунтовано завищеним (т.1 а.с.63-68).
Відповідач Прокуратура Одеської області позов не визнав, зазначивши у відзиві, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 5 статті 3 Закону, однак наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування в тому розмірі, який заявлено позивачем, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності з наданням відповідних доказів щодо розміру заподіяної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Реальність настання моральної шкоди має бути доведено належними та допустимими доказами, яких позивачем у справі не надано. Позивачем завищено суму моральної шкоди та не надано її обґрунтованого розрахунку. Позивач перебував під слідством та судом 11 років 3 місяці 13 днів (135 місяців та 13 днів), з них під вартою 3 дні з 7 листопада 2007 року по 9 листопада 2007 року. Мінімальний місячний розмір заробітної плати на 1 січня 2019 року складав 4173 грн., отже сума моральної шкоди може становити 560990,30 грн., про відшкодування якої вправі ставити питання позивач. Однак, реальність настання моральної шкоди має бути доведено належними та допустимими доказами, яких позивачем у справі не надано (т.1 а.с.150-153а).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду (т.1 а.с.162).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року позов задоволено частково; стягнуто з держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування за період з 12 листопада 2007 року по 25 вересня 2015 року втраченого заробітку 118963,14 грн. та моральної шкоди 100000,00 грн., в решті вимог відмовлено (т.1 а.с.174-178). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 2 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури Одеської області на рішення суду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення суду.
В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.181-184).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, з огляду на що хибним є відшкодування заподіяної особі правоохоронними органами шкоди та стягнення шкоди з єдиного казначейського рахунку, так як це матиме наслідком нецільове використання бюджетних коштів саме Державної казначейської служби України. 
В апеляційній скарзі прокуратура Одеської області просить рішення суду в частині вимог про відшкодування втраченого заробітку скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в цій частині позові (т.1 а.с.187-190).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що для розрахунку суми втраченого заробітку має використовуватися заробітна плата за останні 2 календарні місяці роботи, що передували події, з якою пов`язана відповідна виплата, тому помилковим є визначення суми втраченого заробітку із суми заробітної плати за жовтень 2007 року в розмірі 3791,99 грн. судом прийнято рішення на підставі довідки про нараховану за період січня-грудня 2007 року заробітну плату, яка належним чином не засвідчена. Помилковим є висновок суду щодо можливості визначення суми втраченого заробітку з урахуванням індексу інфляції. Згідно з пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. Втрачений заробіток визначається із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи позивача перед відстороненням від посади, такий має разовий характер, тому не є об`єктом індексації. 
В апеляційних скаргах не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба України заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги прокуратури Одеської області обґрунтовує тим, що рішення суду є незаконним з підстав зазначених в поданій казначейством скарзі, тому підлягає скасуванню повністю (т.1 а.с.217-219).
У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог обґрунтовує тим, що згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Для безспірного списання коштів державного бюджету в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Довідка про заробітну плату ним до суду надавалась в оригіналі. Доводи прокуратури в тій частині, що суд визначив суму втраченого заробітку, виходячи із заробітної плати за жовтень 2007 року в розмірі 3791,99 грн., є необґрунтованими, так як в рішенні суду розрахунок не приведено, наявним є лише результат без урахування індексу інфляції (т.1 а.с.242-243).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, зміну рішення суду з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
Постановою заступника Генерального прокурора України від 7 листопада 2007 року порушено кримінальну справу у відношенні депутата Великомихайлівської районної ради першого заступника голови Великомихайлівської районної адміністрації Одеської області Мунтяна Ю.П. за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України.
7 листопада 2007 року ОСОБА_1 був затриманий в якості підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України.
Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області від 12 листопада 2007 року обвинуваченого ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади першого заступника голови Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області на період проведення досудового слідства та судового розгляду справи.
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року в справі №1-377/11 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України в редакції Закону №2341-Ш від 5 квітня 2001 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій в органах влади і місцевого самоврядування на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним строком 3 роки. Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року у відношенні ОСОБА_1 за частиною 2 статті 368 КК України скасовано, кримінальну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року кримінальну справу повернуто прокурору для організації додаткового розслідування, запобіжний захід залишено підписку про невиїзд.
Постановою заступника начальника СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 29 вересня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015160000000354 від 8 червня 2015 року, закрито за відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України.
Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 5 травня 2016 року скасовано постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року про обрання (продовження дії) міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд стосовно ОСОБА_1 .
Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, передбачено статтею 1176 ЦК України, відповідно до положень якого шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1 ст.1176 ЦК): Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України).
Відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон №266/94-ВР) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян (п.1 ч.1 ст.1 Закону); завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (ч.2 ст.1 Закону).
Випадки, у яких виникає право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом №266/94-ВР, визначено у статті 2 Закону, згідно пункту 2 частини 1 даної статті право на відшкодування шкоди виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливостей їх отримати. 
       Стаття 3 Закону №266/94-ВР визначає, що у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (п.1 ч.1 ст.3 Закону); моральна шкода (п.5 ч.1 ст.3 Закону). 
       Відповідно до статті 4 Закону №266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету; розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, зокрема, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади).
       Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.5 ст.4 Закону).
       Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.6 ст.4 Закону).
       Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року №6/5/3/41, розмір сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного, зокрема, за час відсторонення від роботи (посади) (п.8 Положення); середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється, зокрема, для робітників і службовців – у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та від 5 травня 1995 року №348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100» (п.п.1 п.9 Положення); розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом; відшкодування провадиться за рахунок коштів державного бюджету (п.17).
ОСОБА_1 був затриманий 7 листопада 2007 року та перебував під вартою до 9 листопада 2007 року, міру запобіжного заходу підписку про невиїзд обрано 9 листопада 2007 року, постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення винесена 29 вересня 2015 року, запобіжний захід підписку про невиїзд скасовано 5 травня 2016 року. 
ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 7 листопада 2007 року по 29 вересня 2015 року 7 років 10 місяців 22 дні, з них під вартою 3 дні. 
Законом «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року №2629-МШ мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2019 року встановлена у розмірі 4173,00 грн. 
Виходячи з мінімального розміру заробітної плати 4173,00 грн. на момент розгляду справи судом першої інстанції та часу перебування під слідством та судом 7 років 10 місяців 22 дні, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 395223,48 грн.
Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством мінімального розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен день перебування під слідством та судом, цей розмір є гарантованим мінімумом. 
ОСОБА_1 розмір відшкодування моральної шкоди визначив рівним 800000,00 грн., судом стягнуто на відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не оскаржує, як наслідок суд апеляційної інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в частину його збільшення не переглядає. 
Апеляційна скарга прокуратури доводів щодо моральної шкоди не містить. 
Апеляційна скарга Казначейства в частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди безпідставна, приймаються лише доводи в тій частині, що Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями та не відповідає за зобов`язаннями держави.
Отже, до стягнення на відшкодування моральної шкоди залишається визначений судом першої інстанції розмір відшкодування 100000,00 грн., з яким погодився позивач, шкода підлягає відшкодуванню державою за рахунок коштів Державного бюджету України.         ОСОБА_1 був відсторонений від роботи 12 листопада 2007 року постановою слідчого за санкцією прокурора Одеської області, 21 листопада 2007 року прийнято розпорядження №161/К-2007 Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про відсторонення від виконання службових повноважень першого заступника голови, начальника управління агропромислового розвитку районної державної адміністрації без збереження заробітної плати. 18 червня 2010 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади. 
Згідно довідки Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області від 19 вересня 2018 року №32 ОСОБА_1 , який займав посаду першого заступника голови райдержадміністрації, мав нараховану у вересні 2007 року заробітну плату в розмірі 3552,50 грн., у жовтні 2007 року заробітну плату в розмірі 3791,99 грн.
Середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування втраченого заробітку становить: 3552,50 грн. + 3791,99 грн. = 7344,49 грн. : 2 = 3672,24 грн. Втрачений заробіток за 31 місяць становить: 3672,24 грн. х 31 місяць = 113839,44 грн.
Доводи апеляційної скарги прокуратури щодо не застосування пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, приймаються, сума відшкодування втраченого заробітку має разовий характер, відповідно, не є об`єктом індексації. 
Судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокуратури Одеської області задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України про відшкодування втраченого заробітку та моральної шкоди – змінити. 
Позов ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України про відшкодування втраченого заробітку та моральної шкоди задовольнити частково. 
Стягнути з держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на відшкодування втраченого заробітку 113839 грн. 44 коп., на відшкодування моральної шкоди 100000 грн. 00 коп. 
Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова