ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 314/1068/21                                 Головуючий в 1 інст. Свідунович Н.М.
Провадження № 33/807/457/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 44 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
13 липня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, в письмовому провадженні, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гришко Івана Івановича на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 31.10.1996 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОККПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який працює головою СФГ «Лещенко В.М.» (код ЄДРПОУ 19275892), інші відомості суду не відомі,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП 595/118/АВ/П/ПТ складеного 25.02.2021, ОСОБА_1 під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції, за юридичною адресою підприємства СФГ « ОСОБА_1 »: АДРЕСА_1 , допустив порушення законодавства про працю, зокрема: 
власником було витребувано від громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як від порушників трудової дисципліни, письмові пояснення після застосування дисциплінарного стягнення, а саме 03.02.2021, надати які вони відмовились, що зафіксовано актом від 03.02.2021 про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від надання пояснень про відсутність на робочому місці з 14.12.2020 по 18.12.2020. При цьому витребування письмових пояснень, відповідно до вимог чинного законодавства, передбачено до застосування дисциплінарного стягнення (накази про звільнення за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України від 18.12.2020 № 219-ВК, № 220-ВК), чим порушено ст. 149 КЗпП України; 
з наказами про звільнення за прогули за п. 4 ст. 40 КЗпП України в день звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не ознайомлено під розписку та не направлено поштою наказ про звільнення (за ініціативою адміністрації) вказаним особам для ознайомлення. Заходів щодо ознайомлення з наказами про дисциплінарне стягнення працівників в день звільнення підприємством не вжито, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 47 КЗпП України;
трудові книжки отримані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто 03.02.2021, однак трудові книжки в день звільнення видані не були, поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки вказаним громадянам не надсилалось, що є порушення ч. 1 ст.47 КЗпП України, п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Гришко І.І. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність лише за порушення терміну виплати належних працівнику сум грошових коштів, несвоєчасної видачі документів, необхідних для призначення пенсії, а також порушення терміну проведення атестації робочих місць. 
Між тим, апелянт зазначає, що виходячи із змісту оскаржуваного протоколу, слід зазначити, що висновки інспектора стосовно порушення ОСОБА_1 приписів ч.1 ст. 41 КУпАП жодним чином не згоджуються із приписами вказаної статті. 
Вказані обставини на думку апелянта свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП. 
Окрім того, зазначає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та затвердженої наказом №2161 від 27 жовтня 2020 року форми протоколу, оскільки у графі «дата, час, місце вчинення, суть адміністративного правопорушення» не зазначено дату і час вчинення правопорушення. 
Таким чином, апелянт вважає, що інспектором під час складання протоколу не було враховано вимоги КУпАП та наказу №2161 від 27 жовтня 2020 року в частині оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, належного фіксування складу адміністративного правопорушення та зібрання доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення. 
На підтвердження скоєного правопорушення інспектор лише формального посилається на висновки, викладені в акті, не розкриваючи його змісту та не навівши жодних мотивів прийняття свого рішення у співставленні з приписами ч.1 ст. 41 КУпАП, відтак, захисник вважає, що безпосередньо склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній. 
Окрім того, захисник наголошує, що виконання всього комплексу дій, наведених у протоколі, віднесено до службових обов`язків начальника відділу кадрів, в даній ситуації голова СФГ «Лещенко В.М.» ОСОБА_1 не можу бути суб`єктом адміністративної відповідальності. 
Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні підстави для висновку про наявність порушень ОСОБА_1 вимог КЗпП України. 
Суд першої інстанції в супереч вимогам процесуального закону допустив порушення вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності розгляду обставин справи та оцінки доказів у ній. 
Захисник вважає, що із змісту постанови суду не вбачається, що вказаний процесуальний документ досліджувався судом, а відтак, не вбачається і те, що відповідності до вимог ст. 278 КУпАП йому надана оцінка на відповідність ст.ст. 254, 256 КУпАП. 
Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа розглядалась за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а копія постанови не направлялася сторонам в супереч ст. 285 КУпАП. В період з 03.05.2021 по 14.05.2021 року захисник перебував на лікарняному, а тому подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у встановлений строк об`єктивно не було можливим. 
Також просить постанову суду першої інстанції від 21 квітня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
До судового засідання апеляційного суду адвокат Гришко І.І. не прибув, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. 
Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступного висновку. 
У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 21 квітня 2021 року посилаючись на поважність пропуску цього строку. Враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник в судовому засідання не брав, належним чином копія постанови суду першої інстанції не направлялася сторонам, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підстави для його поновлення.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Частина перша статті 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.
З матеріалів справи вбачається, що суд допустив неповноту та однобічність розгляду вказаної справи. 
Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення №ЗП595/118/АВ/П/ПТ від 25 лютого 2021 року, вказано, що ОСОБА_1 , будучи головою ФГ «Лещенко В.М.», під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції допустив порушення законодавства про працю, які оформлені актом інспекційного відвідування №ЗП595/118/АВ від 25 лютого 2021 року, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с.3). 
Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.
Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.
Апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом складу адміністративного правопорушення та в його діях відсутні ознаки об`єктивної сторони за ч.1 ст. 41 КУпАП, заслуговують на увагу. 
Так, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ч. 1 ст. 41 КУпАП, передбачає відповідальність лише за порушення терміну виплати належних працівнику сум грошових коштів, несвоєчасної видачі документів, необхідних для призначення пенсії, а також порушення проведення терміну атестації робочих місць. 
Між тим, виходячи із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку про те, що фабула інкримінованого правопорушення та ймовірно протиправні дії ОСОБА_1 інспектором праці не зазначено, а лише формально відсилає на висновки, які вказані в акті відвідування. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції не може встановити, саме які протиправні дії, визначені у ч.1 ст. 41 КУпАП, стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
Окрім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом за ч. 1 ст. 41 КУпАП. 
Під час апеляційного перегляду справи, встановлено, що починаючи з 2 березня 2016 року у штаті працівників СФГ «Лещенко В.М.» наявна посада начальника відділу кадрів, що підтверджується посадовою інструкцією (а.с.32). 
Згідно п.2.3, 2.6 вказаної інструкції зазначено, що начальник відділу кадрів вирішує питання найму, звільнення працівників та організовує своєчасне оформлення приймання, переведення і звільнення працівників. Також начальник відділу кадрів організовує своєчасну видачу довідок, збереження і заповідання трудових книжок та введення встановленої документації. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом за обставинами, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, адже комплекс дій про видачу, організацію видачі трудових книжок працівників, їх звільнення покладено посадовими обов`язками на начальника відділу кадрів. 
Піддаючи аналізу зміст протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить недоліки. 
Так, встановлено, що у протоколі не вказано посаду уповноваженої посадової особи, яка має право складати вказаний документ, а лише зазначено « ОСОБА_4 ». Також в протоколі не зазначено час і дату вчинення інкримінованого правопорушення, не розкрито суть діянь ОСОБА_1 , що є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 288 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може бути скасована. Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши наявність в матеріалах справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що суддею суду першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Гришка Івана Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Гришка Івана Івановича, задовольнити. 
Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, скасувати. 
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 314/1068/21