Справа № 347/525/20 
Провадження № 22-ц/4808/447/21 
Головуючий у 1 інстанції Крилюк  М. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                             Василишин Л.В., Девляшевського В.А.,
секретаря                                       Капущак С.В.,
з участю    апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Кириляк С.Г., представника відповідача Комунального некомерційного підприємства «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради Івано-Франківської області адвоката Павликівської Г.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Крилюк М.І. 12 січня 2021 року у місті Косів Івано-Франківської області,
                                                     в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 подано позов до КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради Івано-Франківської області про скасування наказу №45-к від 17.02.2020 року про звільнення її з роботи з посади лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення КНП «Косівська ЦРЛ», поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.1985 року вона прийнята на посаду лікаря стоматолога-терапевта Косівської центральної лікарні (06.08.2018 року реорганізовано шляхом перетворення на Комунальне некомерційне підприємство «Косівська центральна районна лікарня»). 
Наказом №45-к від 17.02.2020 року звільнено її з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченим штату працівників. Оскільки фактичного скорочення штатних посад працівників на підприємстві не відбулось, а також через неналежне повідомлення її про майбутнє звільнення, оспорюваний наказ є незаконним та такий, що підлягає скасуванню.
Так, згідно наказу директора КНП «Косівська центральна районна лікарня» №231 від 05.11.2019 року вирішено ліквідувати стоматологічне відділення поліклініки КНП «Косівська ЦРЛ» та вивести з штатного розпису 0,75 посади завідувача стоматологічним відділенням, лікар стоматолог-терапевт; 2,5 посади лікаря стоматолога-терапевта; 1,5 посади лікаря стоматолога-хірурга; 2,0 лікаря стоматолога дитячого.
Наказом директора КНП «Косівська центральна районна лікарня» Микитюка Д.М. №332-к від 05.12.2019 року вирішено внести зміни в штатний розпис КНП «Косівська центральна районна лікарня» з 15.02.2020 року та вивести 0,75 посади завідувача стоматологічного відділення, лікаря стоматолога-терапевта, 2,5 посади лікаря стоматолога- терапевта, 1,5 посади лікаря стоматолога-хірурга, 2,00 посади лікаря стоматолога дитячого. Повідомити про вивільнення з 15.02.2020 року працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку із скороченням штату посад: ОСОБА_2 – завідувач стоматологічного відділення, лікар стоматолог-терапевт стоматологічного відділення, ОСОБА_1 – лікар  стоматолог-терапевт стоматологічного відділення, ОСОБА_3 – лікар стоматолог-терапевт стоматологічного відділення, ОСОБА_4 – лікар стоматолог-терапевт стоматологічного відділення, ОСОБА_5 – лікар стоматолог-терапевт стоматологічного відділення, ОСОБА_6 – лікар стоматолог-хірург стоматологічного відділення, ОСОБА_7 – лікар стоматолог-хірург стоматологічного відділення, ОСОБА_8 – лікар стоматолог дитячий стоматологічного відділення.
05.12.2019 року їй вручено повідомлення про скорочення штату та чисельності працівників №735/01-09, яким повідомлено про наступне звільнення з займаної посади на підставі п.1 статті 40 КЗпП - 15.02.2019 року, та вручено перелік (кількість) вакантних посад та зайнятих за сумісництвом станом на 05.12.2019 року. Однак такі посади не відповідали її спеціальності та кваліфікації.
17.02.2020 року її та інших працівників повідомлено про звільнення та необхідність отримати трудові книжки. Однак, 18.02.2020 року їй стало відомо, що інші особи, які підлягали звільненню у зв`язку із скороченням штату, продовжують працювати.
Такі дії відповідача вважає незаконними,  оскільки звільнення її посади відбулось з неіснуючих підстав, без повідомлення профспілкового органу про заплановане її звільнення, за відсутності дійсного скорочення штату та наявності у роботодавця посад, які відповідають її кваліфікації. 
Просила визнати незаконним та скасувати наказ №45-к від 17.02.2020 року, поновити її на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу а також понесені позивачкою судові витрати на правничу допомогу 14940,80 грн (а.с.1-11, том 1).
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.165-169, том 1).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Апелянт зазначає, що висновок суду щодо належного повідомлення відповідачем про її звільнення та виконання обов`язку з наданням пропозицій про всі наявні вакансії за час попередження та звільнення не відповідає дійсним обставинам справи. Так, 05.12.2019 року  їй вручено повідомлення про скорочення штату та чисельності працівників, яке відбудеться 15.03.2019 року (один рік назад), що не може вважатися коректним повідомленням працівника про заплановане звільнення. Також було вручено перелік (кількість) вакантних посад та зайнятих за сумісництвом станом на 05.12.2019 року із зазначенням посад: електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, машиніст із прання одягу та інші посади, які ніяким чином не відповідають її спеціальності та кваліфікації, хоча такі вакантні посади у відповідача були.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що їй атестацію продовжено до 30.03.2020 року і відомості про підтвердження (продовження) дії кваліфікаційного посвідчення на даний час нею суду не надано, оскільки відповідно до наказу МОЗ від 12.06.2020 року №1106 присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії лікарів переносяться на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211. 
Враховуючи наявність на підприємстві посад лікаря стоматолога-терапевта, введених на підставі наказу №52 від 14.02.2020 року, висновок суду про дотримання відповідачем процедури звільнення позивачки з роботи шляхом вжиття заходів, передбачених ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача, та ознайомлення з переліком від 05.12.2019 року вакантних посад та зайнятих за сумісництвом, є упередженим, оскільки у наданому суду переліку відсутні посади лікаря стоматолога-терапевта, які насправді на час звільнення існували. 
Апелянт зазначає, що порівняння кваліфікації працівників проводиться не судом, а роботодавцем та профспілковою організацією і має бути належним чином задокументовано. При цьому суду не були представлені документи, які підтверджують кваліфікацію та стаж роботи лікарів стоматологів-терапевтів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , не враховано інших показників, які підлягали оцінці у відповідності с.42 КзПП.
Висновки суду щодо подання директора КНП «Косівська ЦРЛ» про надання (ненадання) згоди на її звільнення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки питання про дачу згоди на звільнення у зв`язку з її скороченням не вирішено. Так, профспілковий комітет свою згоду не надавав, оскільки не було подання про звільнення окремо на ОСОБА_9 , про що зазначено в відповіді профспілкового комітету працівників охорони здоров`я від 05.03.2020 року.
Апелянт звертає увагу суду і на те, що станом на 05.12.2019 року у КНП «Косівська ЦРЛ» було два штатних розписи: в одному значилося 6,75 штатних одиниць лікарів стоматологічного відділення, а в іншому 5.75 штатних одиниць лікарів стоматологічного відділення, що саме по собі є неможливим. Незрозуміло чому суд взяв до уваги витяг з штатного розпису станом на 05.12.2019 року  без підписів посадових осіб, наданого відповідачем, більш достовірним доказом ніж витяг з штатного розпису станом на 05.12.2019 року, затверджений підписом директора КНП «Косівська ЦРЛ», наданого позивачем, що свідчить про упереджене ставлення до позивача та наданих нею доказам.
Також судом грубо порушено принцип змагальності сторін, оскільки суд з власної ініціативи витребував докази у справі.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.174-183, том 1).
Заперечуючи доводи апеляційної скарги представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим. Позивачку повідомлено про майбутнє звільнення у встановлений законом строк, а саме вручено повідомлення від 05.12.2019 року з попередженням про наступне звільнення з займаної посади на підставі п.1.ст.40 КзПП України, яке відбудеться 15.02.2020 року (було допущено описку в написанні року). Вказаний факт визнавався та не заперечувався позивачкою в ході розгляду справи. Як на момент попередження позивача про майбутнє вивільнення, так і на момент її звільнення у КНП «Косівська ЦРЛ»  не було вакантної посади чи роботи за професією та спеціальністю позивача, на яку могла б бути працевлаштована позивач. Із штатно-посадової консультативної поліклініки вбачається, що лікарями-стоматологами-терапевтами є: 0,50 – ОСОБА_3 (вища категорія), 1,0 – ОСОБА_2 (вища категорія), 0,75 – ОСОБА_5 (перша категорія), яка мала переважне право на залишення на роботі як особа передпенсійного віку. Натомість, ОСОБА_1 10.03.2010 року присвоєно категорію за спеціальністю терапевтична стоматологія «першої» категорії, атестацію їй продовжено по 30.03.2020 року і відомостей про підтвердження (продовження) дії кваліфікаційного посвідчення позивачкою суду не надано. Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що відповідачем при її звільненні не отримано обов`язкової попередньої згоди первинної профспілкової організації, оскільки суд вірно виходив з положень ч.5 ст.43 КЗпП України, встановивши, що за поданням директора КНП «Косівська ЦРЛ» про отримання погодження на звільнення працівників лікарні, в тому числі і позивачки, профспілкова організація не надала жодної відповіді на вказане подання. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.206-211, том 1). 
Вислухавши пояснення представника адвоката Кириляк С.Г., представника відповідача Комунального некомерційного підприємства «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради Івано-Франківської області адвоката Павликівської Г.М., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України, встановивши, що відповідачем, як роботодавцем, виконано обов`язки, покладені ст. 49-2 КЗпП України, повідомивши позивачку про наступне вивільнення за два місяці, запропонувавши їй всі наявні на підприємстві посади за весь період до дня звільнення, на переведення на які вона згоди не надала, директор КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради звертався із поданням до первинної профспілкової організації Косівської ЦРЛ для отримання погодження на звільнення працівників лікарні, в тому числі і позивачки, однак профспілковою організацією на час звільнення позивачки не надано жодної відповіді на вказане подання, дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.
З такими висновками апеляційний суд не погоджуються з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачка з 07.05.1985 року наказом №35К від 08.05.1985 року прийнята на роботу до Косівської центральної районної лікарні на посаду лікаря стоматолога-терапевта (а.с.14-15, том 1).
Позивач здобула спеціальність лікаря-стоматолога у Львівському державному медичному інституті, який закінчила 28 червня 1982 року, про що свідчить  копія диплому НОМЕР_1 (а.с.16, том 1).
На а.с.18-22 містяться копії посвідчень про підвищення проходження кваліфікації до диплому (а.с.17-22).
Згідно посвідчення № 2328 ОСОБА_1 10 березня 2010 року присвоєно кваліфікаційну категорію за спеціальністю терапевтична стоматологія «першої» категорії. Атестацію позивачки продовжено по 30.03.2020 року (а.с.17, том 1). 
Відомості про підтвердження (продовження) дії кваліфікаційного посвідчення в матеріалах справи відсутні.
Так, рішенням Косівської районної ради «Про припинення комунальної установи «Косівська центральна районна лікарня» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство» від 15.03.2018 року № 431-13/2018 та наказом по Косівській центральній районній лікарні «Про припинення комунальної установи «Косівська центральна районна лікарня»» від 06.07.2018 року № 110, Косівська центральна районна лікарня перетворена в Комунальне некомерційне підприємство «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради Івано-Франківської області (а.с.62-65, том 1).
Наказом №231 від 05.11.2019 року «Про ліквідацію стоматологічного відділення та кабінету профогляду терапевтичного відділення поліклініки КНП «Косівська ЦРЛ»» ліквідовано стоматологічне відділення поліклініки. Виведено з штатного розпису 0,75 посади завідувача стоматологічним відділенням, 2,5 посади лікаря стоматолога-терапевта; 1,5 посади лікаря стоматолога-хірурга; 2,0 посади лікаря стоматолога дитячого; 3,75 посади сестри медичної зі стоматології; 1,00 посади сестри медичної зі стоматології (дитячого стоматологічного кабінету); 15,0 посад молодшої медичної сестри,1, посади сестри-господині. Ліквідовано кабінет профогляду терапевтичного відділення поліклініки (а.с.37,136, том 1).
Наказом №332-к від 05.12.2019 року «Про зміну чисельності штатних посад, чисельності працівників та ліквідацію стоматологічного відділення та кабінету профогляду терапевтичного відділення поліклініки КНП «Косівська центральна районна лікарня»» внесено зміни в штатний розпис КНП «Косівська центральна районна лікарня»  з 15.02.2020 року. Вирішено вивести 0,75 посади завідувача стоматологічного відділення, лікаря стоматолога-терапевта; 2,5 посади лікаря стоматолога-терапевта; 1,5 посади лікаря стоматолога-хірурга; 2,0 посади лікаря стоматолога дитячого, 3,75 посади сестри медичної зі стоматології, 1,00 посади сестри медичної зі стоматології (дитячого стоматологічного кабінету); 2,00 посад молодшої медичної сестри. Повідомити про вивільнення 15.02.2020 року працівників, зокрема і ОСОБА_1 (а.с. 38, 139, том 1). 
З наказом №332-к від 05.12.2019 року було ознайомлено всіх працівників стоматологічного відділення, в тому числі і позивачку по справі, що підтверджено списком працівників про ознайомлення із наказом (а.с.39, том 1). 
На а.с. 24 в томі 1 матеріалів справи міститься повідомлення від 05 грудня 2019 року директора  КНП «Косівська центральна районна лікарня», адресоване ОСОБА_1 , про скорочення штату та чисельності працівників, у якому йдеться про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 на підставі п.1.ст.40 КзПП України 15.02.2019 року та запропоновано їй переведення за вибором на одну з вакантних посад, які є на той момент у КНП «Косівська центральна районна лікарня» з додатоком 1. Підпис ОСОБА_1   про отримання вказаного повідомлення  відсутній.
При написанні повідомлення про скорочення штату та чисельності працівників адміністрацією допущена описка у написанні року, де зазначалось, що звільнення з займаної посади відбудеться 15.02.2019 року замість вірного «2020 року». Про зазначення такої помилки в повідомленні роботодавцем складено акт № 13 від 06.12.2019 року (а.с.59, том 1).
Згідно наказу №263 від 05.12.2019 року  «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників» скорочено в штатному розписі з 15.02.2020 року 0,75 посади завідувача стоматологічним відділенням, 2,5 посади лікаря стоматолога-терапевта; 1,5 посади лікаря стоматолога-хірурга; 2,0 посади лікаря стоматолога дитячого, 3,75 посади сестри медичної зі стоматології, 1,00 посади сестри медичної зі стоматології (дитячого стоматологічного кабінету); 2.00 посади сестри медичного кабінету профогляду терапевтичного відділення поліклініки. Ліквідовано кабінет профогляду терапевтичного відділення поліклініки (а.с.40, том 1).
Перелік вакантних посад та зайнятих за сумісництвом станом на 05.12.2019 року міститься на  аркуші справи 25 ( том 1) і обліковувались такі вакантні посади: 
1. Адміністративно-управлінський та господарсько-обслуговуючий персонал: електромонтер з ремонту та обслуговуванню електроустаткування -0,50, машиніст з прання та ремонту спецодягу 0,75;
2. Бухгалтерія: бухгалтер – 5.00, в т.ч. тимч. – 2.00 (основний працівник в декретній відпустці); 
3. Інформаційно-аналітичне відділення: акушерка -1.00, в т.ч. тимч. – 1.00 (основний працівник в декретній відпустці); лікар-методист 1,00, в т.ч. тимч. – 0.75 (основний працівник в декретній відпустці), лікар-статистик 0,25, оператор комп`ютерного набору – 0,50;
4.Акушерсько-гінекологічне відділення: молодша сестра (санітарка) – 0,75, сестра медичного стаціонару – 0,25;
5. Відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії: сестра-господиня 0,50;
7.Відділення заготівлі крові та її компонентів: сестра медична старша – 0,25, в т.ч. тимч. – 0.25 (основний працівник в декретній відпустці);
8. Дитяче відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії :молодша сестра (санітарка палатна) – 1,00;
11.Офтальмологічно-отоларингологічне відділення :молодша сестра (санітарка палатна) – 1,00, сестра медична стаціонару -0,75;
13. Приймальне віділення: сестра медична 0,75, в т.ч. тимч. – 0.75 (основний працівник в декретній відпустці);
14. Терапевтичне відділення стаціонару: сестра медична стаціонару – 0,50, в т.ч. тимч. – 0.50 (основний працівник в декретній відпустці);
15.Травматологічне відділення: лікар-ортопед-травматолог – 0,75;
19.Загально-клінічне відділення: молодша медична сестра (санітарка) – 1,00, в т.ч. тимч. – 1.00 (основний працівник в декретній відпустці);
27.Клініко-діагностична лабораторія : лікар-лаборант;
28.Міжнародний центр нефрології та діалізу: сестра медична стаціонару – 1,00, в т.ч. тимч. – 1.00 (основний працівник в декретній відпустці), технік – 0,75;
29. Патолого-анатомічне відділення: лікар-патологоанатом -1.00 – зовн.сумісники; 
41. Амбулаторія загальної практики –сімейної медицини с.Яворів: завідувач підрозділу (закладу охорони здоров`я) – 2.00: завідувач підрозділу (закладу охорони здоров`я) 1.00, в т.ч. тимч. – 1.00 (основний працівник в декретній відпустці); лікар загальної практики – сімейний лікар- 1.00, в т.ч. тимч. – 2.00 (основний працівник в декретній відпустці);
50. ФАП с.Малий Рожин: акушерка – 0,50, в т.ч. тимч. – 0.50 (основний працівник в декретній відпустці); сестра медична – 0,50, в т.ч. тимч. – 0.50 (основний працівник в декретній відпустці);
51. ФАП с.Микитинці: сестра медична патронажна - 0,50, в т.ч. тимч. – 0.50 (основний працівник в декретній відпустці);
62. ФАП с.Шепіт-2 завідувач ФАПу(ФП) – 1,00, сестра медична патронажна -0,50.
За змістом інформаційного листа КНП «Косівська центральна районна лікарня» №546/01-09 від 22.12.2020 року встановлено, що після підписання наказу №231 від 05.11.2019 року розпочато процедуру ліквідації стоматологічного відділення та кабінету профогляду терапевтичного відділення поліклініки. Станом на 05.11.2019 року в штатному розписі стоматологічного відділення було 11,50 штатних одиниць (6,75 шт.од.лікарів та 4,75 шт.од.сестер медичних). Така ж сама кількість штатних одиниць була 05.12.2019 року на момент ознайомлення працівників з наказом №332-к від 05.12.2019 року «Про зміну чисельності штатних посад, чисельності працівників та ліквідацію стоматологічного відділення та кабінету профогляду...» про майбутнє вивільнення. В п.1 даного наказу зазначено перелік посад та кількість їх штатних одиниць, які підлягали виведенню з штатного розпису, що відповідало всій кількості штатних одиниць стоматологічного відділення, так як підрозділ ліквідовувався. На завершальному етапі ліквідації наказом №53 від 17.02.2020 року було виведено з штатного розпису підприємства 11.50 штатних одиниць стоматологічного відділення. Станом на 03.03.2020 року (адвокатський запит) в структурі КНП та штатному розписі не було стоматологічного відділення. В загально-поліклінічному відділенні на той момент було 5,75 шт.одиниць лікарів-стоматологів та 3,5 шт.од. сестер медичних. З них 1,5 шт.од. були введені для забезпечення дотримання вимог ст.184 КЗпП, так як двоє працівників перебувають у відпустці по догляду за дитиною. Штатний розпис затверджується на рік. Протягом року до нього вносяться тільки зміни відповідними наказами директора КНП (а.с.147-148, том 1).
Із змісту листа КНП «Косівська центральна районна лікарня» №158/01-05/22 від 02.03.2020 року посада лікаря стоматолога-терапевта, яку займала ОСОБА_1 , була скорочена у зв`язку з ліквідацією стоматологічного відділення.  В штатному розписі підприємства було виведено всі посади, які були в штаті стоматологічного відділення, окрім 1.0 посади лікаря стоматолога дитячого та 0,5 посади лікаря стоматолога – хірурга. Це посади, які займають особи, що знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного  віку. Таких осіб буде повідомлено про проведення процедури ліквідації відділення по закінченню вищевказаної відпустки відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_1 було подано персональне повідомлення про скорочення штату та чисельності працівників із вказівкою про наявність вакантних посад (а.с.27, том 1).
Наказом КНП «Косівська центральна районна лікарня» №52 від 14.02.2020 року введено до штатного розпису загально-поліклінічного відділення підприємства з 14.02.2020 року наступні посади: 2,25 штатних одиниць лікаря стоматолога-терапевта; 1,0 штатну одиницю лікаря стоматолога-хірурга, 1,0 штатну одиницю  лікаря-стоматолога дитячого; 3,5 штатних одиниць медичної сестри зі стоматології (а.с.60, том 1).
Наказом №45 від 17.02.2020 року звільнено ОСОБА_1 з роботи з посади лікаря стоматолога-терапевта  стоматологічного відділення КНП «Косівська центральна районна лікарня» 17 лютого 2020 року у зв`язку з скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КзПП України).  Бухгалтерії виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 24 дні невикористаної щорічної відпустки  та вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст.44 КзПП України (а.с.23, том 1).
З витягу з штатного розпису КНП «Косівська центральна районна лікарня» станом на 05.12.2019 року кількість стоматологічного відділення  числилось: завідувач відділення лікар АДРЕСА_1 
АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 
АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 АДРЕСА_6 (а.с.197, том 1).
Встановлено, що лікар стоматолог-терапевт ОСОБА_1 була членом первинної профспілкової організації КНП «Косівська центральна районна лікарня» з 05.1985 року по 17.02.2020 року, про свідчить довідка профспілкової організації КНП «Косівська центральна районна лікарня» №1 від 03.03.2020 року (а.с.42, том 1) .
З відповіді профспілкового комітету працівників охорони здоров`я №7 від 05.03.2020 року питання про дачу згоди на звільнення у зв`язку із скороченням ОСОБА_1 профспілковий комітет свою згоду не давав тому, що не було подання директора окремо на ОСОБА_1 щодо надання згоду на звільнення (а.с.42, том 1).
З довідки про доходи ОСОБА_1 нараховані суми за місяць:  грудень 2019 року-3341,91 грн, січень 2020 року – 3620,50 грн, лютий 2020 року – 8616,39 грн. Інші нарахування 2545,62 грн (а.с.46, том 1).
В ході розгляду справи апеляційним судом, представником відповідача долучено ряд документів, а саме: виписку з ЄДРПОУ первинної профспілкової організації працівників охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради (а.с.2-3, том 2); протокол установчих зборів первинної профспілкової організації працівників охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Косівська центральна районна лікарня» Косівської районної ради від 01.10.2020 (а.с.3,зворот-4, том 2); лист Івано-Франківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я від 29.09.2020 (а.с.5, том 2); довідку про доходи ОСОБА_1 за період з серпня 2019 по лютий 2020 (а.с.6, том 2); розрахункові листи по заробітній платі ОСОБА_1 за період з серпня 2019 по лютий 2020 (а.с.7-9, том 2); табель обліку використання робочого часу за період з серпня 2019 по лютий 2020 (а.с.11-16, том 2); графік роботи працівників стоматологічного відділення за період з серпня 2019 по лютий 2020  (а.с.17-23, том 2).
При вирішенні цього спору слід застосовувати такі норми матеріального права.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Також ст.43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
Згідно з частиною третьою статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частина перша статті 40 КЗпП України).
За змістом частин першої, другої  та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.  
Із викладеного вбачається, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу попередити працівника про можливе наступне вивільнення та обов`язок працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Згідно з усталеною судовою практикою розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року N 9 Про практику розгляду судами трудових спорів).
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №161/9976/16-ц, зазначено, що, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Відповідно до частини сьомої зазначеної статті, а також статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Встановлено, що адміністрацією юридичної особи КНП «Косівська центральна районна лікарня» планувалися зміни в організації виробництва і праці у спосіб скорочення чисельності штату працівників з 15 лютого 2020 року.
З цією метою були скорочені штатні посади усього стоматологічного відділення поліклініки з 15 лютого 2020 року, але  з 14 лютого 2020 року введено до штатного розпису у створене у поліклінічному відділенні  КНП «Косівська центральна районна лікарні» загально-поліклінічне відділення посади лікарів-стоматологів, яке було доповнено лікарями, зокрема стоматологами-терапевтами 2,25 штатних одиниць (а.с.60) і на підставі цього наказу доповнено штатний розпис 15.02.2020 року.
Позивачку було звільнено з посади 17 лютого 2020 року. 
Однак, при наявності введених до штатного розпису з 14 лютого 2020 року у створене у поліклінічному відділенні  КНП «Косівська центральна районна лікарні» загально-поліклінічне відділення посади лікарів стоматологів-терапевтів у кількості 2,25 штатних одиниць на день звільнення їй вакантні посади не запропоновано.
На виконання ухвали від 23.06.2021 року КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області  надала висновок про врахування переважного права на залишення на роботі та переведення у загально-поліклінічне відділення підприємства від 10 січня 2020 року: лікарів-стоматологів-терапевтів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 ; лікарів-стоматологів-хірургів – ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ; лікаря-стоматолога дитячого – ОСОБА_8 , ОСОБА_12 . Долучили порівняльну таблицю (а.с.94-96, 100-101, том 2).
  Відповідач зазначає, що врахував переважне право позивача на залишення на роботі, склавши відповідний висновок від 10 січня 2020 року  та  порівняльну таблицю кваліфікації та продуктивності праці працівників (а.с.94-101, том 2).
Як встановлено із даного висновку, чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідності з визначеним фондом оплати праці. Для врахування переважного права залишення на роботі та переведення у загально-поліклінічне відділення КНП «Косівська центральна районна лікарня» лікарів-стоматологів комісією враховано, що рівень кваліфікації вимірюється рівнем освіти працівника та здобутими навичками під час виконання робіт за певною спеціальністю.
Згідно пункту 7 Положення про порядок атестації лікарів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.12.1997 року №359 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 02.10.2015 року №650), кваліфікація лікарів-спеціалістів визначається за трьома кваліфікаційними критеріями: друга, перша і вища.
Встановлено, що всі лікарі-стоматологи-терапевти ( ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ); лікарі-стоматологи дитячі ( ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ); лікарі-стоматологи-хірурги ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ) мають одинаків рівень освіти – вищу освіту, підтвердженням чого є копії дипломів.
Лікарі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за кваліфікаційним критерієм мають вищу категорію.
Лікарі ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за кваліфікаційним критерієм мають першу категорію. Лікар ОСОБА_11 – другу категорію, Лікар ОСОБА_12 – має звання лікаря-спеціаліста.
Продуктивність праці вимірюється певними виробничими показниками, зокрема для визначення порівняння продуктивності праці лікарів стоматологів взято за основу інформацію, надану із щоденника обліку роботи лікаря-стоматолога (за формою №039-2/о).
Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права для залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.
В матеріалах справи наявні розрахункові листи ОСОБА_1 за період з вересня 2019 по січень 2020  та табелі обліку використання робочого часу за період з вересня 2019 по січень 2020 (а.с. 102-108, том 2).
Представником відповідача долучено копію наказу №235 від 11.11.2019 «Про створення комісії», витяг з книги наказів головного лікаря з основної діяльності лікарні за 2019 рік (з №225 по №239), копію номенклатури справ за 2019 рік (а.с.112-116, том 2) та щоденник стоматологічної поліклініки (а.с.117-145, том 2).
ОСОБА_1 подала письмові пояснення щодо зібраних судом доказів, в яких наводить розрахунок продуктивності праці лікарів-стоматологів терапевтів стоматологічного відділення КНП «Косівська ЦРЛ» з врахуванням затраченого (оплаченого) часу (а.с.146-148, том 2).
Позивачка, яка не була ознайомлена із цим висновком, заперечувала результати продуктивності праці, однак не мала можливості оспорити зазначену в таблиці продуктивність праці з огляду на неповідомлення її про результати.
Згідно із  ч.1 ст.42 КзПП України, при скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком та працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат (ч. 2, 10 ст. 42 КзПП України).
Якщо порівняти кваліфікацію та продуктивність праці всіх переведених працівників з ОСОБА_1 , то лікар-стоматолог ОСОБА_3 та лікар-стоматолог (завідуючий) ОСОБА_13 мають вищу  кваліфікаційну категорію. Тобто у порівнянні із ОСОБА_1 мали переважне право на залишення з огляду на вищу кваліфікацію.  Лікарюстоматологу-терапевту ОСОБА_1 та ОСОБА_5 присвоєно кваліфікаційну категорію за спеціальністю терапевтична стоматологія першої категорії. Однак,  продуктивність праці роботодавцем їх порівняна по кількості прийомів у Баранецької кількість прийомів у 2019 році становила 1816, тоді як у ОСОБА_5 - 2179. Однак, роботодавцем не враховано, що ОСОБА_10 працювала на 0,75 ставки, а Баранецька – на 0,5 ставки і у такому випадку доцільно враховувати із кількості відпрацьованих годин. Якщо привести кількість прийомів ОСОБА_10 до 0,5 ставки, то у порівнянні з ОСОБА_1 у  неї їх менша кількість -1634,25 (2179х25/100=544,75; 2179-544,75) проти 1816 у ОСОБА_1 .
Таким чином, переважне  право ОСОБА_10 на залишення на роботі в порівнянні з ОСОБА_1 як особи, якій залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, було похідним від продуктивності праці.
Інших доказів, які б впливали на оцінку продуктивності праці осіб, залишених на роботі у порівнянні з ОСОБА_1 суду не представлено.
Виходячи з викладеного, висновок роботодавця про те, що переважне право на залишення на роботі має ОСОБА_5 , оскільки є особою передпенсійного віку, не враховується, оскільки у неї фактично  нижча продуктивність праці. Крім того, у ОСОБА_1 на утриманні знаходиться престаріла мати, що також роботодавець не врахував.
Щодо підвищення рівня кваліфікації, слід зазначити наступне. 
Як встановлено із матеріалів справи, згідно посвідчення № НОМЕР_2 (а.с.17, том 1), ОСОБА_1 10.03.2010 року присвоєно кваліфікаційну категорію за спеціальністю терапевтична стоматологія першої категорії. Атестацію позивачки продовжено до 30.03.2020 року і відомості про підтвердження (продовження) дії кваліфікаційного посвідчення відсутні. 
Однак, відповідно до наказу МОЗ України від 12.06.2020 №1106 «Про зміни до деяких наказів Міністерства охорони здоров`я України», наказ Міністерства охорони здоров`я України від 22 лютого 2019 року №446 «Деякі питання безперервного професійного розвитку лікарів», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25.03.2019 за №293/33264 доповнено новими пунктами 7-9 такого змісту: п.8 – у 2020 році атестації на визначення знань та практичних навичок з присвоєнням (підтвердженням) звання «лікар-спеціаліст», а також присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії лікарів переносяться на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2». Термін дії посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів лікаря-спеціаліста, який спливає у період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину, продовжується на один рік. Лікарі, термін дії посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів лікаря-спеціаліста яких  сплив у період дії карантину, мають право атестуватись у шестимісячний строк після закінчення карантину.
З огляду на зазначене, не може ставитись у провину позивачці неможливість підвищення рівня кваліфікації у 2020 році.
Отже, враховуючи вищу продуктивність праці, ОСОБА_1 мала переваги на залишення на роботі перед ОСОБА_5 .
Якщо порівняти три штатних розписи, що містяться в матеріалах справи, прослідковується відсутність скорочення штату на посаді лікаря стоматолога-терапевта на день звільнення ОСОБА_1 .. У шатному розписі станом на 05.12.2019 кількість штатних одиниць на посаді лікаря стоматолога-терапевта  у стоматологічному відділенні складає 2,25 шт.од (а.с.32-35, 190-192 том 1), станом на 15.02.2020  також залишилося у загально-поліклінічному відділенні (доповненому) 2,25 шт.од. (а.с.28-31,194-197 том 1).
У порівнянні з витягом із штатного розпису станом на 05.12.2019 – 0,75 та 1,75, що разом становить 2,5 шт.од (а.с.149, том 1), 0,75 – завідувач відділення лікар-стомалолог, тобто 3,75, а всього по відділенню 6,75 штатних одиниць лікарів, штатних одиниць зменшилося на 1 штатну одиницю або 0,75 ставки завідувача відділенням та 0, 25 ставки лікаря стомалога-терапевта.
Однак цей витяг суперечить копіям штатних розписів на 05.12.2019 року та 15.02.2020 року, які надані суду та представлені на запит представника позивачки.
Отже, цей витяг є сам по собі недопустимим доказом. Оскільки суперечить належним чином засвідченим копіям штатних розписів на зазначені дати.
Крім того, у матеріалах справи міститься подана відповідачем і належним чином засвідчена його печаткою копія штатного розпису КНП «Косівська центральна лікарня» станом на 05 березня 2020 року, відповідно до якого штат стоматологічного відділення залишився у незмінному стані, як до скорочення штату: всього 6,75 посад лікарів, в тому числі завідувач – 0,75, лікар стомалог- терапевт – 0,75 і 1,75 (а.с.149-153).
Отже. із зазначеного виходить, що скорочення штату працівників стоматологічного відділення не було.
  Лікар стоматолог-терапевт ОСОБА_1 була членом первинної профспілкової організації КНП «Косівська центральна районна лікарня» з 05.1985 року по 17.02.2020 року, про свідчить довідка профспілкової організації КНП «Косівська центральна районна лікарня» №1 від 03.03.2020 року (а.с.42, том 1) .
Однак, первинна профспілкова організація самоусунулась від розгляду питання про надання згоди на її звільнення.   
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ПРОФЕСІЙНОЇ СПІЛКИ ПРАЦІВНИКІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я 13.05.2021 року надала інформацію за №21/01-05 наступного змісту: ПЕРВИННА ПРОФСПІЛКОВА ОРГАНІЗАЦІЯ ПРАЦІВНИКІВ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КОСІВСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» КОСІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ є правонаступником юридичної особи з організаційно-правовою формою профспілки «Косівська районна рада голів профкомів працівників охорони здоров`я». У зв`язку з реформуванням галузі охорони здоров`я ряд закладів та установ медичної галузі набули статусу окремих юридичних осіб і створили окремі первинні профспілкові організації зі статусом юридичної особи. Тому «Косівська районна рада голів профкомів працівників охорони здоров`я» фактично припинила своє існування. Однак, своєчасної ліквідації даної юридичної особи не було проведено, що призвело до непорозуміння щодо функціонування двох профспілкових організацій. Зазначили, що відповідь профспілкового комітету щодо надання чи ненадання згоди на звільнення не має належного обґрунтування. Виконання ухвали апеляційного суду від 06.04.2021 року щодо надання згоди або відмови на звільнення з посади  не належить лікаря стоматолога-терапевта ОСОБА_1 не належить до їх компетенції (а.с.49-51, том 2).  
В КНП «Косівська ЦРЛ» за три місяці до запланованих звільнень працівників, консультацій з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню, чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення – не проводилося.
З огляду на порушення процедури звільнення ОСОБА_1 (відсутність фактичного скорочення штату працівників, не враховане в повній мірі переважне право на залишення на роботі  по продуктивності праці, не були запропоновані на день звільнення усі вакантні посади), колегія суддів дійшла висновку, що наказ директора КНП «Косівська центральна районна лікарня» № 45-к від 17.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1   з роботи з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення КНП «Косівська центральна районна лікарня» 17 лютого 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, слід скасувати та поновити її на роботі на даній посаді з 18.02.2020 року.
Установивши недотримання роботодавцем положень статті 42 КЗПП України та порушення вимог статті 43 КЗпП України при звільненні позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України незаконним, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до положень ст.27 ЗУ «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці», за правилами, передбаченими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.
Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», визначено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року, № 100 (з наступними змінами і доповненнями).
Відповідно до п.5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абз.1 п.8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Оскільки позивач звільнена з роботи незаконно та підлягає поновленню на роботі, на її користь повинен бути стягнений середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 18 лютого 2020 року (день звільнення 17.02.2020 року є останнім днем роботи) по день ухвалення рішення судом. 
При визначенні розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу апеляційний суд керується частиною другою статті 235 КЗпП, статтею 27 Закону України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, а також наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.05.2006 року №319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 червня 2006 року за № 696/12570 «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я».
Згідно із п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до п. 1.2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.05.2006 року №319 установлено норму робочого часу   33  години  на  тиждень  для лікарів,  зайнятих виключно амбулаторним прийомом хворих: амбулаторно-поліклінічних закладів; амбулаторно-поліклінічних підрозділів лікувально-профілактичних закладів, пунктів охорони  здоров`я (здоровпунктів), фельдшерських та фельдшерсько-акушерських пунктів (у тому числі сільських та селищних рад); центрів (бюро) медико-соціальної експертизи, лікарсько-консультаційних комісій; лікарів та середнього медичного персоналу,  які працюють на протязі всього  робочого часу на медичних генераторах ультракороткохвильової частоти потужністю більше ніж 200 ват.     У ті  дні,  коли  згідно  з графіком  роботи  або  правилами внутрішнього трудового розпорядку ці лікарі працюють у стаціонарі (чергування), на дільниці,  проводять  санітарно-просвітню та профілактичну роботу, диспансеризацію, тривалість їх робочого дня встановлюється за пунктом 1.1 цього наказу. 
Згідно довідок про доходи  ОСОБА_1 та табелів використання робочого часу, наданих Комунальне некомерційне підприємство «Косівська центральна районна лікарня», позивач працювала два повні місяці, що передували звільненню, нарахування за які можуть бути застосовані для обчислення середнього заробітку, у грудні 2019 року та січні 2020 року.
Так, за грудень 2019 року позивачу на посаді лікаря-стоматолога-терапевта, нараховано за відпрацьовані  66,78 години за місяць (або 16,5 годин на тиждень) оклад в розмірі 3341,90 грн; у січні 2020 року нараховано за відпрацьовані 66,78  год за місяць оклад в розмірі 3620,50 грн, а всього 6962,40 грн. Середньогодинна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітку по цій посаді за грудень 2019 та січень 2020 на кількість відпрацьованих годин: 6962,40 грн:133, 56 = 52,13 грн за годину. 
За період 18 лютого 2020 року  по 08 липня 2021 року минуло 72 тижні 2 дні, тобто середній заробіток за цей час складає: 52,13 х 16,5 годин + 2х6,36х52,13  = 83 879,62 грн.
Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислений судом з урахуванням податків та обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню в дохід держави при виплаті позивачу стягненої суми. 
Згідно зі ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків.
Враховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права,  тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову   про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України,  суд
                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним наказ директора КНП «Косівська центральна районна лікарня» № 45-к від 17.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1   з роботи з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення КНП «Косівська центральна районна лікарня» 17 лютого 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення КНП «Косівська центральна районна лікарня» з 18 лютого 2020 року.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства  «Косівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1   середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 лютого 2020 року по 08 липня 2021 року в розмірі 83 879,62 грн (вісімдесят три тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень шістдесят дві копійки).
Рішення  суду в частині поновлення на роботі та  стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає до негайного виконання.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                        І.О. Максюта
                                                                                                                  Л.В.Василишин
                                                                                                                  В.А.Девляшевський
Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.