РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/23018/19
Провадження № 22-ц/4815/773/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

учасники справи: 

позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2021 року, ухваленого в складі судді Панас О.В., повний текст судового рішення виготовлено 03.03.2021, у справі № 569/23018/19 

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.
Позов мотивований тим, що 03 серпня 2019 року о 01 год. 56 хв. на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 виникла пожежа у мікроавтобусі марки «Renault Trafic», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Внаслідок переходу пожежі від автомобіля «Renault Trafic» до її автомобіля марки «Skoda Octavia», останньому було пошкоджено задній бампер, багажний відсік та салон автомобіля. 
Дані пошкодження призвели до неможливості подальшої експлуатації транспортного засобу та завдали значну матеріальну шкоду.
Відповідач, як власник транспортного засобу, зобов`язаний забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, оскільки внаслідок його бездіяльності (неналежне утримання та зберігання) сталося загорання належного йому мікроавтобуса, внаслідок чого було спричинено пошкодження автомобілю марки «Skoda Octavia».
Відповідно до Звіту № 145/19 від 01.09.2019 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток власникові автомобіля в результаті його пошкодження при пожежі складає - 199 532,71 грн. Окрім того, Позивач понесла витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500 грн., для визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia». Загальний розмір майнової шкоди складає 202032,71 грн.                Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 199532 (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн.. 71 коп. та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.. 00 коп. судових витрат. 
Зобов`язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 автомобіль марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 .    
У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі відповідач, покликаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не встановлено його вина у спричиненні шкоди та не враховано, що він є неналежною стороною у даній справі. 
Зазначив, що у справі відсутній висновок експертного авто товарознавчого дослідження, а також висновок пожежно-технічної експертизи, а тому позивачем не доведено причину загоряня автомобіля. Крім того, суд безпідставно зобов`язав позивача передати йому пошкоджений автомобіль. Оскільки позивач його продала третім особам.                                                                                
Вважає, що шкода має бути відшкодована МТСБУ, оскільки заподіяна внаслідок дії транспортного засобу. Не пред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавана шкоди у відповідному розмірі.
           У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.
Судом встановлено, що 03 серпня 2019 року о 01 год. 56 хв. на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_1 виникла пожежа у мікроавтобусі марки «Renault Trafic», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого був ОСОБА_2 .
За фактом пожежі комісією у складі державного інспектора з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у м. Рівне та Рівненському районі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складено Акт про пожежу № 86 від 03.08.2019. З оглянутого судом акту вбачається, що у наслідок виникнення пожежі був пошкоджений поруч припаркований легковий автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 у якому було пошкоджено задній бампер, багажний відсік та салон автомобіля.        
Автомобіль марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 належав ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .  
Відповідно до Звіту про причини виникнення пожежі від 05.08.2019, складеного старшим інспектором ВЗНС та ЦЗ ДПРЗ-З ГУ ДСНС України у Рівненській області, сторонніх предметів, слідів характерних для легкозаймистих та горючих рідин не виявлено. Вхідні двері та замки в дверях мікроавтобуса не пошкодженні. Оглядом місця пожежі виявлено ознаки, які вказують на виникнення пожежі в результаті короткого замикання електромережі автобуса, зокрема виявлено ознаки аварійних режимів роботи електромережі (ознак теплових проявів електричної енергії) на електричних провідниках у вигляді: напливів металу краплеподібної форми та потовщень, оплавлених жил провідників між собою, наявності на кільцях провідників заовалень округлої форми. Встановлено, що ймовірною причиною виникнення пожежі у мікроавтобусі марки «Renault Trafic» 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , могло стати коротке замикання електромережі у відсіку двигуна.
Окрім цього, згідно вищевказаного звіту слідує, що незаконного проникнення сторонніх осіб в автомобіль не було і ознак підпалу не виявлено, а виникнення короткого замикання зумовлюється (може бути зумовлене) довготривалою або неправильною експлуатацією електрообладнання, пошкодженням ізоляції проводів та перевантаженням у електромережі.
Відповідно до п.3 висновку Звіту № 145/19 від 01.09.2019 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток власникові автомобіля в результаті його пошкодження при пожежі складає - 199 532,71 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві гривні 71 копійку). 
Відповідно до товарного чеку № 145/19 ОСОБА_1 оплатила оцінювачу 2500 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно Закону України Про дорожній рух власники транспортних засобів або особи, які їх експлуатують, зобов`язані забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів.
Враховуючи наведене та оцінюючи вказані докази в сукупності суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку внаслідок бездіяльності відповідача, що проявлялася в неналежному утриманні та зберіганні автомобіля, який перебував у його користуванні, було спричинено шкоду автомобілю позивача, і між такою бездіяльністю та спричиненою шкодою існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Доведення наявності вини в даному випадку не є необхідним.
Такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду україни від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц, та у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 308/3620/15-ц.
За таких підстав доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом доказів щодо відсутності його вини у заподіянні шкоди неспроможні, висновок суду про відшкодування заподіяної шкоди позивачу без наявності вини відповідача є правильним та таким, що ґрунтується на приписах статті 1187 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги проте, що належним відповідачем у даній справі має бути МТСБУ, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цвіль-правові відповідальність не заслуговують на увагу з таких підстав.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності  Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. 
Згідно ст. 6 даного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу Цивільного захисту України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.
Під час судового розгляду справи не встановлено, що подія, внаслідок якої пошкоджено майно позивачки, має ознаки ДТП.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року вбачається, що суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Аналогічна позиція викладена у пункті 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому розяснено: «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду».
Тобто у разі виплати особі повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (спірний автомобіль) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду. Проте така вимога (про повернення залишків пошкодженого транспортного засобу) має бути заявлена особою, винною у заподіянні шкоди.
У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Апеляційним судом встановлено, що будь-яких заяв або клопотань з вимогою про вирішення зазначеного питання та передачу вищевказаного майна у власність особі, відповідальній за шкоду (в його власність), не надійшло. 
Керуючись принципом диспозитивності та приймаючи до уваги право учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд суд дійшов висновку про неможливість вирішення питання про передачу відповідачу автомобіля марки який на час розгляду справи позивачем проданий іншій особі.
За таких обставин, посилання у резолютивній частині рішення щодо зобов`язання передати автомобіль відповідачу не ґрунтується на нормах матеріального права. 
Разом з тим, визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди суд помилково виходив із ринковоюї вартості транспортного засобу на момент його пошкодження.
Із Звіту № 145/19 від 01.09.2019 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 199532,71 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 155452,09 грн., тобто є меншою від ринкової вартості на момент пошкодження. Встановлений факт можливості відновлення КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. (а.с.15-16) Вартість пошкодженого автомобіля чи його залишків не визначалась.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду справи позивач продала автомобіль за 2600 доларів США, що стверджується її поясненнями у судовому засіданні.
Доказів того, що автомобіль не може бути відновлений матеріали справи не містять.
З аналізу зазначених норм права та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягає реальна вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, що складає 155452,09 грн . 
Таким чином рішення в цій частині підлягає зміні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального права.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують та висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1192, 1187 ЦК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2021 року змінити, зменшивши суму розміру матеріальної шкоди з 199 532,71 грн. до 155 452,09 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві грн. 09 коп).
Абзац 2 виключити із резолютивної частини рішення.
В решті рішення залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 29 липня 2021 року.

Головуючий :                                                        Гордійчук С.О.

Судді :                                                                  Боймиструк С.В.
                                                               
                                                               Шимків С.С.