ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/7055/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Дарміна М.О., Березкіна О.В., 
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Пожайрибко О.Б. представник, довіреність б/н  від 02.04.2021 р.;
від відповідача: Жмарьова О.М. представник, наказ № 10/к  від 08.04.2021 р.;
представник третьої особи в судове засідання не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП" на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021, ухвалене суддею Манько Г.В., повний текст якої підписаний 09.04.2021, у справі   № 904/7055/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС", м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП", м. Дніпро
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю  "Інтерскаліт УА", с. Великі Низгирці Житомирської області 
про стягнення грошової заборгованості за договором перевезення вантажу   

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП" (далі - Відповідач) про стягнення грошової  заборгованості (основний борг) в сумі 34 617 грн. 14 коп., пені за прострочку платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 671 грн. 48 коп., інфляційні 1395 грн. 07 коп., 3% річних 167 грн. 87 коп. та витрати на оплату судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором перевезення вантажу №2306/1 в частині оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 у справі №904/7055/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевелл-Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Транс"    заборгованість в сумі 34 617 грн. 14 коп., судовий збір в сумі 1 974 грн. 60 коп. В решті суми позову відмовлено. 

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у задоволеній частині, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, ненадання належної правової оцінки правовідносинам сторін, без врахування звичаїв ділового обороту, які склались у сфері міжнародних перевезень вантажів, просить рішення суду скасувати в частині стягнення суми фрахту у розмірі 34 617,14 грн, в решті – рішення залишити без змін. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати за послуги перекладу у сумі 1456 грн.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що як вбачається із штампу в графі 19 міжнародної вантажної накладної А №00100, зробленого п`ятьма мовами, в тому числі російською, на кордоні з Польщею, митні процедури щодо ввезення товару на територію Євросоюзу не виконано, товар не розмитнено.
На міжнародній накладній наявний також такий самий відбиток штампу одержувача Topsent GmbH, як на пакувальному листі, переклад якого надано позивачем до матеріалів справи: "Товар прийнято за умови подальшої перевірки. Залишаємо за собою право на повідомлення про пошкодження та дефекти після контролю, 11.09.2020".
ТОВ "Шевелл-Груп" отримало від ТОВ "ІнтерскалітУА" претензію про неналежне виконання перевезення, в якій повідомлено, що товар доставлено одержувачу не розмитненим внаслідок невиконання перевізникам митних процедур в пункту пропуску "Дорахуск". Внаслідок неможливості випустити товар у вільний обіг одержувач відмовився сплачувати за товар у сумі 8776,60 євро.
Отже, штамп в графі 19 вантажної накладної свідчить про невиконання митних процедур Позивачем.
З документів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що Позивач не виконав митні процедури у визначений термін до 16 вересня 2020 року, натомість доставив товар одержувачу в Кельн не розмитненим.
Позивачу були відомі умови виконання перевезень за замовленнями апелянта, оскільки попередні перевезення були виконані належним чином. Однак, попередні перевезення виконував інший водій. З вказаного випливає, що виконання спірного перевезення позивачем було доручено некомпетентному працівнику, який з покладеними на нього обов`язками не впорався.
Отже, виходячи з мети поставки спірного вантажу та враховуючи покладення на водія транспортного засобу обов`язків експедитора, вважає, що він мав вчинити дії за місцем проходження митних процедур на кордоні, які інші особи вчинити не мали можливості. Зазначене безпосередньо випливає із приписів Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) N9952/2013 від 9 жовтня 2013 року про встановлення Митного кодексу Союзу (нова редакція) (із змінами).
Господарським судом не було враховано, що Позивач не виконав свої зобов`язання за Договором та транспортним замовленням та не вчинив усіх необхідних дій для належного виконання цих зобов`язань чи відшкодування завданих цим збитків. 
В порушення вимог частини третьої статті 11 Конвенції та п. п. 2.1.7, 2.2.6 Договору перевізник не звернувся до експедитора за інструкціями щодо сплати митних платежів чи щодо інших дій, які треба було вчинити при перетині кордону Євросоюзу, чим було спричинено перешкоди у використанні вантажу за призначенням та накладення на вантажоодержувача штрафу.
Оскільки перевезення не було виконане Позивачем належним чином, через що вантажоотримувач не може випустити товар у вільний обіг, внаслідок чого фактично ділова мета та економічний ефект господарської операції з доставки вантажу не досягнуті, то строк сплати за надані послуги на момент звернення Позивача із позовом не настав.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив про законність та обґрунтованість рішення, ухваленого судом відповідно до норм матеріального права, зазначив, що заперечення Відповідача про те, що він не оплачує послуги Позивача, у зв`язку з недоліками виконаного перевезення, безпідставні та неправомірні, виходячи з того, що матеріалами справи підтверджується належне виконання Позивачем прийнятих на себе зобов`язань, а роздуми Відповідача про неналежне виконання частини прийнятих зобов`язань не є підставою для відмови від оплати перевезення.
Зазначає, що за умовами виконання Транспортного замовлення Позивач пред`явив вантаж до митниці призначення - Дорохуськ, Польша та отримав Декларацію Т1, оформлену відповідно до умов CMR №00100.
Згідно умов DAP за Інкотермс 2010 експортні мита сплачує продавець, а імпортні мита і податки оплачуються покупцем.
Повідомлення про ввізне мито, яке надане відповідачем підтверджує необхідність сплати саме ввізного мита (імпортного) у розмірі 16%, а не на сплату штрафів. Будь-яких інших платежів надане Повідомлення не передбачає.
Все наведене та надані сторонами документи і пояснення свідчать про те, що перевезення виконано вчасно та якісно, згідно Договору, Транспортного замовлення №3 738/1 від 27.08.2020 та CMR №00100.
Заперечень від Відповідача щодо акту та оплати Позивач не отримував, отже відповідно до умов Договору акт виконаних робіт №179 від 11.09.2020 є прийнятим Експедитором без змін і підлягає оплаті у повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 (суддя – доповідач Іванов О.Г., судді – Березкіна О.В., Антонік С.Г.) відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 у справі №904/7055/20; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 22.07.2021.
У зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Іванова О.Г., на підставі розпорядження керівника апарату суду №1524/21 від 30.06.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 (для розгляду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, тощо) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіну О.В., Антоніка С.Г.
Ухвалою суду від 07.07.2021 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС" про участь у судовому засіданні призначеному на 22.07.2021 на 10:30год., в режимі відеоконференції – відмовлено, через неможливість проведення такого засідання у зв`язку з введеним на території країни карантином та зайнятістю залів.
14.07.2021 від позивача, повторно, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні призначеному на 22.07.2021 о 10:30 в режимі відеоконференції, з забезпеченням її проведення зокрема у Святошинському районному суді м. Києва, яке задоволено ухвалою суду від 16.07.2021. При цьому, з урахуванням перебування у відпустці судді Березкіної О.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду №1738/21 від 15.07.2021,      проведено повторний автоматизований розподіл справи та відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 (для розгляду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, тощо) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.
19.07.2021 суддя Іванов О.Г. вийшов на роботу після відпустки, тому на підставі протоколу від 19.07.2021 справу №904/7055/20 повернуто наступному складу суду: Іванов О.Г. (доповідач), судді: Антонік С.Г., Кощеєв І.М.
21.07.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту    2.4.6    Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/7055/20 у зв`язку з    відпусткою судді Антоніка С.Г.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021, справу №904/7055/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кощеєв І.М., якою 22.07.2021 справу прийнято до свого провадження.
З урахуванням зайнятості судді Кощеєва І.М. у інших (раніше призначених) судових засіданнях, судове засідання 22.07.2021 у цій справі не відбулось.
На підставі викладеного визначено  нову дату судового засідання та призначено апеляційну скаргу відповідача до розгляду на 18.08.2021.
В судовому засіданні 18.08.2021 оголошено перерву до 15.09.2021.
30.08.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
31.08.2021 розпорядженням в.о. керівника апарату суду відповідно до пункту  2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/7055/20 у зв`язку з  відпусткою судді Кощеєва І.М.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021, справу №904/7055/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В., які ухвалою суду від 31.08.2021 прийняли справу до свого провадження, задовольнили клопотання позивача.
В судовому засіданні 15.09.2021 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи. 
Між Товариством  з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС" 23.06.2020 підписано договір  перевезення вантажу №2306/1 (далі Договір) (т. 1 а.с. 8-10, т.1).
Згідно п. 2.1, 2.1.1 Договору експедитор зобов`язується: надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого “Замовлення на перевезення”, що є невід`ємною частиною цього Договору, в якому вказані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги.
Відповідно до п. 2.1.2. Договору експедитор зобов`язується: забезпечити оформлення всіх необхідних товарно-супровідних документів (CMR, TIR-CARNET для міжнародних перевезень) і, в разі необхідності інших митних документів в узгоджений термін. Забезпечити відповідність вантажу даним, заявленим в товарно-супровідних документах (по кількості, ціні, вазі, кольору, коду товару згідно УКТЗЕД та іншим характеристикам.)
В п. 2.1.6 Договору зазначено, що експедитор зобов`язується: організувати вантажно-розвантажувальні роботи, оформлення документів на приймання вантажів до перевезення та їх здачу не більше чим за: при замовленні на перевезення по території іноземних держав: 48 годин та завантаження/розвантаження і митне оформлення на території України на кожну партію вантажу та 48 годин на завантаження/розвантаження і митне оформлення на території інших держав на кожну партію вантажу, що транспортується одним автомобілем у міжнародному сполученні (за виключенням вихідних і святкових днів, якщо автомобіль було подано менш ніж, за 36 годин до початку таких;  при замовленні на перевезення по території України: 24 години і на кожну партію вантажу (12 годин на завантаження і оформлення документів і 12 годин на розвантаження і оформлення документів).
Умовами п. 2.1.8. Договору визначено, що експедитор зобов`язується: здійснювати завантаження автомобілів з врахуванням встановлених у державах, по території яких виконується перевезення вантажів, обмежень щодо загальної ваги вантажів та навантаження на вісь автомобіля. Експедитор відшкодовує збитки, завдані Перевізнику невиконанням чи неналежним виконанням вказаного обов`язку.
Експедитор зобов`язується: своєчасно оплачувати послуги Перевізника (п. 2.1.11 Договору).
Згідно п. 2.2, 2.2.1 Договору перевізник зобов`язується  у випадку досягнення згоди сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти експедитору підтверджене штампом перевізника "Замовлення на перевезення" з вказівкою водія та державного номера автомобіля.
Відповідно до п. 2.2, 2.2.7 Договору перевізник зобов`язується доставити і здати вантаж вантажоодержувачу.
В п. 2.2, 2.2.8 Договору зазначено, що перевізник зобов`язується у випадку простою автомобіля на кордоні з причини, що не залежить від Перевізника та експедитора (черга, закриття кордонів), термін доставки вантажу автоматично збільшується на час простою.
Умовами п. 3.1 Договору визначено, що ціни на послуги узгоджуються Сторонами в “Замовленнях на перевезення” і вказуються у рахунках-фактурах Перевізника. 
У випадку, якщо Сторонами в “Замовленні на перевезення” визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розвантаження (п. 3.2 Договору).
Згідно п.  4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку Експедитора на поточний банківський рахунок Перевізника, протягом 10 (десяти) банківських днів після отримання рахунка-фактури Перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної.
Відповідно до п. 4.2. Договору днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на поточний банківський рахунок Перевізника.
В п. 5.5. Договору у випадку затримки оплати, вказаної у пунктах 3.1,4.1 даного Договору, Експедитор виплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.
Умовами п. 5.6.Договору визначено, що експедитор оплачує всі додаткові витрати, що узгоджені з Експедитором, та підтверджені чеками, в момент їх виникнення, які поніс Перевізник у зв`язку з перевезенням вантажу.
Експедитор самостійно несе будь-яку відповідальність перед Перевізником, Одержувачем та Органами державної влади за будь-які порушення, які виникли внаслідок відсутності, недостатності, неправдивості, підробки товарно-супровідних документів; неналежного упакування, завантаження, розміщення вантажу в автомобілі, невідповідності вантажу даним, заявленим в товарно-супровідних документах (по кількості, ціні, вазі, кольору, коду товару згідно УКТЗЕД та іншими характеристиками) (п. 5.7 Договору).
Згідно п. 5.8 Договору у випадку покладення Стороною виконання зобов`язання, що виникла з цього Договору, на третю особу, відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання вказаною третьою особою несе відповідна Сторона за цим Договором.
Відповідно до п. 8.2. Договору за фактом виконання перевезення Сторони складають та підписують Акт виконаних робіт.
Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до “ 31” грудня 2020 р. Якщо жодна із Сторін за два місяці до закінчення строку дії Договору не попередить іншу Сторону про припинення/розірвання Договору, то термін дії та умови даного Договору будуть автоматично продовжуватись на кожен наступний календарний рік (п. 8.3. Договору).
Умовами п. 8.4. Договору визначено, що всі зміни та доповнення до даного Договору будуть дійсні лише у тому випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох Сторін.
У випадку, якщо відправлений Перевізником Експедитору Акт виконаних робіт ним не підписаний і не заперечений на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання Експедитором, Акт вважається прийнятим Експедитором без змій та підлягає оплаті в повному об`ємі (п. 8.7 Договору).

Відповідно до транспортної заявки 2-450/1 від 23.06.2020 Позивач та Відповідач погодили послуги з перевезення вантажу за маршрутом перевезення Житомирська область, Великі-Низгірці - Німеччина, 46395 Бохольт. Вантаж постільна білизна, подушки/Коробки/ об`єм 86 м.куб., вага 10т. Умови транспортування CMR. Дата завантаження 24.06.2020р. Адреса місця розвантаження Німеччина, 46395 Бохольт. Дата вивантаження 30.06.2020р. Сума фрахту та умови оплати визначено, що фрахт 1 000,00 EUR б/г по курсу НБУ в день вивантаження авто. По отриманню оригіналів документів протягом 12 банківських днів (т. 1 а.с. 12).
Відповідно до транспортної заявки 3738/1 від 27.08.2020 Позивач та Відповідач погодили послуги з перевезення вантажу за маршрутом перевезення Житомирська область, Великі-Низгірці - Німеччина, 50858 Кельн. Вантаж постільна білизна, подушки/Ящики/ об`єм 90 м.куб., вага до 10т. Умови транспортування CMR. Дата завантаження 04.09.2020р. Адреса місця розвантаження Німеччина, 50858 Кельн. Дата вивантаження 11.09.2020р. Сума фрахту та умови оплати визначено, що фрахт 1 050,00 EUR б/г по курсу НБУ в день вивантаження авто. По отриманню оригіналів документів протягом 12-14 банківських днів (т. 1 а.с. 15).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №179 від 11.09.2020 на суму 34617 грн. 14 коп. (т. 1 а.с. 19).
Позивач долучив до матеріалів справи у якості доказу Акт наданих послуг №179 від 11.09.2020, який відповідачем не підписаний (т. 1 а.с. 20, 21). 
Позивач у вказаному акті зазначає про здійснення міжнародних автоперевезень згідно заявки 3738/1 від 27.08.2020 на суму 34 617 грн. 14 коп.
Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою  №71 від 27.10.2020 щодо перерахування заборгованості в сумі 34 787 грн. 86 коп. та надав докази направлення рахунку,  накладної, акту надання послуг (т. 1 а.с. 22-25).
На підтвердження факту виконання перевезення Позивачем надано CMR № 00100 від 04.09.2020 (з відміткою Вантажоодержувача про прийняття вантажу 11.09.2020 у графі 24) (т. 1 а.с. 63, 79-81) та пакувальний лист (т. 1 а.с. 45, 46).

13.08.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Шевелл-Груп" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерскаліт УА" підписано договір №13.08/1 надання транспортно-експедиційних послуг в міжнародному сполученні (далі Договір 2) (т. 1 а.с. 64-67).
Відповідно до п. 1.2 Договору 2  замовник доручає, а експедитор приймає на себе обов`язки від свого імені за рахунок засобів Замовника організувати перевезення вантажів Замовника і здійснювати розрахунки з транспортними організаціями за перевезення вантажів Замовника.
Згідно п. 2.1 Договору 2 ТЭУ виконується відповідно до умов цього Договору, Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПГ), митній Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (конвенція МДП), Європейської угоди про режим праці і відпочинку водіїв (ЕСТР), а також відповідно до чинного законодавства України, зокрема із Законом "Про електронні документи і електронний документообіг". Сторони також дотримуватимуться положень Конвенції про дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ADR.) і Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів.
Відповідно до п. 4.2, 4.2.3 Договору 2  визначено права і обов`язки Експедитора:  при  вантаженні   забезпечити   звіряння   фактичної   кількості   і   якості   вантажу   з   вказаним   в товаросупровідних документах. При розбіжності  інформувати Замовника і зробити відповідні записи  в товаротранспортної   накладної   (CMR,   ТТН).   Прийняти   і   перевірити   усі   документи,   необхідні   для безперешкодного   перевезення   і   митного   оформлення   вантажу,   і,   у   разі   неправильного   оформлення, інформувати про це Замовника.
Відповідно до п. 4.2, 4.2.5 Договору 2 визначено права і обов`язки Експедитора: негайно інформувати Замовника про будь-які відхилення від обумовлених в Заявці умов, а також про усі проблеми:   затримках,   ушкодженнях,   аваріях   -   які    їй никають    в    процесі   здійснення   вантаження, транспортування, розвантаження, проходженні митних процедур на межі, і що перешкоджають виконанню ЗУ.
Відповідно до п. 4.2, 4.2.7 Договору 2 визначено права і обов`язки Експедитора: забезпечувати доставку вантажу вантажоодержувачеві в зазначені в заявці терміни.
Згідно п. 4.1, 4.1.2 Договору визначені права і обов`язки замовника: забезпечувати за свій рахунок проходження митного контролю автомобілів в митницях за місцем розташування вантажовідправника/вантажоодержувача (якщо інше не обумовлене Сторонами в Заявці, яка невід`ємною частиною Договору) або на пограничних переходах (при необхідності), а також оформлення товаротранспортних накладних (CMR), митних і інших документів (ліцензій, сертифікатів і ін.), необхідних для безперешкодного проходження державних кордонів, ветеринарного, карантинного, екологічного і інших видів контролю і здачі вантажу Одержувачеві. 
Згідно п. 4.1, 4.1.3 Договору 2 визначені права і обов`язки замовника: забезпечити   проведення   процедури   вантаження/розвантаження   транспортних   засобів   і   митного оформлення вантажу, що перевозиться, впродовж 48+48 годин в міжнародному сполученні і 8+8 годин при перевезеннях по Україні, якщо інше не обумовлене в заявці. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерскаліт УА" звернулося до Відповідача з претензією, в якій зазначав, що згідно транспортної заявки №3738 від 27.08.2020 до договору № 13.08/1 від 13.08.2019 на транспортно-експедиційне обслуговування було завантажено товар вартістю 8766,69 Євро. Інвойс №00100 від 04.09.2020. Згідно заявки товар мав розмитнитися в Дорохуску, Польща, але водій транспортного засобу  не виконав умови заявки та не приїхав на розмитнення в Дорохуск, товар було доставлено у місце призначення нерозмитненим. Одержувач товару відмовився оплачувати вартість придбаного товару та вимагав терміново розмитнити його або владнати питання за допомогою страхових компаній. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерскаліт УА" в зазначеній претензії зазначив, про те що в разі неможливості владнати ситуацію шляхом домовленості  вимагає компенсувати суму товару у розмірі 8 766,60 Євро (т. 1 а.с. 68).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення, господарський суд виходив з того, що разом з CMR та пакувальним листом Перевізник (Позивач) надав отримувачу декларацію Т1 на транспортний засіб (т. 1 а.с. 88, 89). 
Надана митна декларація свідчить про те, що Перевізник (Позивач) прибув до митниці автомобільного пункту Дорохуск Польща та пред`явив вантаж до митного оформлення 09.09.2020. Отже, виконав усі обов`язки передбачені Договором та транспортним замовленням. Подальше виконання митних процедур та внесення платежів не є зобов`язанням Перевізника. Особа, на яку покладене митне очищення, не є предметом,  договірного врегулювання Договору перевезення між Позивачем та Відповідачем. Декларацію було прийнято одержувачем з тією ж відміткою, що і інші товаросупроводні документи: "Товар прийнято за умови подальшої перевірки. Залишаємо за собою право на повідомлення про пошкодження та дефекти після контролю".  Повідомлень про дефекти вантажу  Позивачу не повідомлялось і достовірна інформація про їх виявлення відсутня в матеріалах справи.
З огляду на викладене господарський суд погодився з доводами Позивача, що транспортне перевезення виконано з дотриманням усіх вимог укладеного сторонами Договору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо дати отримання документів, що є підставою розрахунків. Вказане позбавляє можливості суд  надати оцінку правомірності визначення позивачем періодів, за які проводились нарахування  пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).
Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині стягнення основної заборгованості - суми фрахту у розмірі 34 617,14 грн.
Оскільки рішення суду в частині відмови у стягненні пені, 3% річних та інфляційних втрат не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення основної заборгованості - суми фрахту у розмірі 34 617,14 грн. з наступних мотивів.
Предметом доказування у даній справі є обставини пов`язані з укладенням договору перевезення вантажу №2306/1 у міжнародному сполученні, факт належного здійснення Позивачем перевезення, встановлення факту невиконання Відповідачем умов договору в частині оплати наданих послуг.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст. 908 Цивільного кодексу України).
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України).
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ч. 2 ст. 909 Цивільного кодексу України).
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України). 
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк (ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Правовідносини сторін спору є правовідносинами замовника - експедитора, що діяв від власного імені за замовленням клієнта - постачальника спірного вантажу, третьої особи у справі ТОВ "ІнтерскалітУА" (Відповідач) та виконавця перевезення (Позивач).
В силу частини першої статті першої "Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" (далі Конвенція) до правовідносин сторін мають бути застосовані положення даної Конвенції.
Як встановлено матеріалами справи 13 серпня 2019 року ТОВ "Шевелл-Груп" (експедитор) уклало з ТОВ "Інтерскаліт УА" (клієнт) договір № 13.08/1 надання транспортно-експедиторських послуг в міжнародному сполученні.
Також між сторонами спору 23.06.2020 підписано договір перевезення вантажу №2306/1 (далі Договір). Даний Договір сторонами визнається та не оскаржується в жодній частині.
В рамках Договору експедитор надавав позивачу транспортні замовлення на перевезення вантажу у міжнародному сполученні, а позивач їх виконував.
Предметом спору є стягнення плати за вантажне перевезення товару, відправником якого є третя особа ТОВ "Інтерскаліт УА".
Спірний товар транспортувався власним транспортом Позивача згідно міжнародної вантажної накладної А № 00100 покупцю за договором поставки, резиденту Литви UAB "Іnterskaiit", та мав бути доставлений в Німеччину у м. Кельн та переданий за вказівкою покупця резиденту Німеччини Topsent GmbH. Товар придбано згідно інвойсу № 00100 від 04 вересня 2020 року.
Отже, правовідносини Відповідача та ТОВ "Інтерскаліт УА" є правовідносинами експедитора, який діє від свого імені за дорученням клієнта, та клієнта.
Відповідно до частини першої статті 929 ЦК за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
В силу статті 932 ЦК експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.
Така ж відповідальність експедитора за дії третіх осіб, залучених до виконання перевезення, встановлена статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Статтею четвертою Конвенції визначено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.
Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (частина перша статті дев`ятої Конвенції).

Як вбачається із штампу в графі 19 міжнародної вантажної накладної А №00100, зробленого п`ятьма мовами, в тому числі російською, на кордоні з Польщею, митні процедури щодо ввезення товару на територію Євросоюзу не виконано, товар не розмитнено.
На міжнародній накладній наявний також такий самий відбиток штампу одержувача Topsent GmbH, як на пакувальному листі, переклад якого надано позивачем до матеріалів справи: "Товар прийнято за умови подальшої перевірки. Залишаємо за собою право на повідомлення про пошкодження та дефекти після контролю, 11.09.2020".
ТОВ "Шевелл-Груп" отримало від ТОВ "Інтерскаліт УА" претензію про неналежне виконання перевезення, в якій повідомлено, що товар доставлено одержувачу не розмитненим внаслідок невиконання перевізникам митних процедур в пункту пропуску "Дорохуск". Внаслідок неможливості випустити товар у вільний обіг одержувач відмовився сплачувати за товар у сумі 8776,60 євро.
Отже, штамп в графі 19 вантажної накладної свідчить про невиконання митних процедур Позивачем.

Згідно запису в графі 14 міжнародної вантажної накладної, умови поставки - DAP Koln.
Згідно Інкотермс DAP означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.
В транспортній заявці №3 від 27 серпня 2020 року, відповідно до якої Позивач мав виконувати спірне перевезення, вказано, що митниця місця призначення - це "Дорохуск", Польща.
В п. 8.9 договору перевезення вантажів № 2306/1 від 23 червня 2020 року, відповідно до якого виконувалося дане перевезення і який є чинним та сторонами спору не оскаржується, сторони погодили, що міжнародні вантажні перевезення виконуються згідно умов Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі Конвенція КДПВ)та протоколу до неї, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року, Конвенції про перевезення небезпечних вантажів, Європейської конвенції про режим праці і відпочинку водіїв та міжурядових угод про міжнародні автомобільні перевезення.
Конвенція МДП ратифікована Верховною Радою 15 липня 1994 року та набрала чинності відповідно до Закону України "Про участь України у Митній конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП 1975 року)".
За визначенням п. а) статті першої Конвенції МДП термін "операція МДП" означає перевезення вантажу від митниці місця відправлення до митниці місця призначення з дотриманням процедури, так званої процедури МДП, встановленої у цій Конвенції.
Згідно п. g) статті першої Конвенції МДП термін "митниця місця призначення" означає будь-яку митницю Договірної Сторони, де для всього вантажу або частини його закінчується міжнародне перевезення з дотриманням процедури МДП.
Отже, пункт пропуску "Дорохуск" (Польща) за змістом транспортної заявки мав бути місцем, де перевізник мав здійснити всі належні процедури, пов`язані із ввезенням вантажу на територію Євросоюзу.

Позивач визнає, що водій оформив у пункті пропуску "Дорохуск" декларацію Т1 MRN 20PL302060NS3JZQ.13, яка датована 09 вересня 2020 року. Митні процедури мало бути завершено до 16 вересня, про що зазначено на аркуші 2 Т1.
Декларація Т1 - це документ в електронному та паперовому вигляді, що забезпечує перевезення вантажу від кордону ЄС до митниці місця призначення. Т1 - це також фінансова гарантія сплати митних платежів, що забезпечує можливість безперешкодного перевезення в межах ЄС в транзитному режимі (без сплати митних платежів). Оформлення ТІ здійснює компанія - резидент ЄС, що має відповідні дозволи (ліцензії) та виконує фінансове забезпечення. Внесення забезпечення відображається у NCTS (комп`ютерна система митного контролю ЄС).
Після прийняття декларації в систему їй надається номер: Master Reference Number (MRN). В момент випуску товарів по процедурі митного транзиту в NCTS формуються супровідні документи:
1. Transit Accompanying Document - TAD (паперова версія декларації);
2. List of Items - Loi (перелік товарів).
Коли товар доставлено до митниці прибуття, перевізник має пред`явити TAD та Loі, після чого до системи NCTS має бути введено MRN і Т1 закривається.

Як зазначено вище, за умовами транспортного замовлення місце перетину кордону та митниця призначення співпадають, тобто усі процедури мали бути виконані послідовно відразу ж після перетину кордону ЄС, однак водій, який виконував спірне перевезення, це не врахував, що призвело до незавершеності процедур, пов`язаних із ввезенням спірного товару до ЄС: MRN не було введено в систему у межах передбаченого терміну. На міжнародній вантажній накладній в графі 19 міститься відбиток штампу митниці "Товар не розмитнено".

Як вбачається з повідомлення про ввізне мито Головного митного управління Аахену (Німеччина) AT/SIOO/000197/01/2021/7050 (далі Повідомлення), транзитна декларація Т1 MRN 20PL302060NS3JZQ13 стосовно спірного товару надійшла до митниці тільки 27 січня 2021 року, в зв`язку з чим було додатково нараховано податок на імпорт у сумі 1402,66 євро. Т1 (транзитна декларація) є необхідною при ввезенні товарів на територію ЄС, а також для її перетину у режимі транзит. Оформлення Т1 є необхідним для уcix груп товарів відповідно до чинного митного законодавства ЄС.
Податок було нараховано на підставі ст. ст. 101,105(3) Регламенту ЄС N° 952/2013 Митного кодексу Союзу.
Сума податку повідомлена 01.03.2021.
Платник податку-ТОВ "TopCent", який є вантажоодержувачем спірного товару.
В Повідомленні зазначено, що в порушення пунктів 1 та 3 статті 233 Регламенту ЄС товари, що перевозяться за декларацією ТІ MRN 20PL302060NS3JZQ13, не були належним чином задекларовані на митниці призначення (Bestimmimgszolisteile) протягом періоду поставки (Wiedergestellungsfrist). Невиконання цього зобов`язання спричинило виникнення митного боргу відповідно до ст.79 (1) Митного кодексу ЄС.
В Повідомленні розраховано митний борг у розмірі 16% від митної вартості спірного вантажу, яка складала 8766,60 євро -1402,66 євро, який мав сплатити одержувач товару.
В документах митниці зазначено відправника "ТОВ Інтерскаліт УА" (третя особа у даній справі), одержувача - резидента Литви "Інтерскаліт", реєстраційні номери сідлового тягача та напівпричепа, які перевозили спірний вантаж, місце завантаження (Жмеринка), місце розвантаження (Кельн, Німеччина), найменування перевізника ("БМ Транс", позивач у даній справі), місце митного контролю (Дорохуск, Польща), довіритель - AT "JAS-FBG" (польська фірма, що уповноважена провести митні процедури).
Останній день проходження митних процедур -16 вересня 2020 року (аркуш 5, графа "ПЕРЕВІРКА МИТНИМ КОНТРОЛЕМ").
З документів, доданих до матеріалів справи, вбачається, що Позивач не виконав митні процедури у визначений термін до 16 вересня 2020 року, натомість доставив товар одержувачу в Кельн не розмитненим.

Колегія суддів не погоджується з доводами Позивача, наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що повідомлення про ввізне мито, яке надане Відповідачем, підтверджує необхідність сплати саме ввізного мита (імпортного) у розмірі 16%, а не на сплату штрафів, оскільки в статті 79 Митного кодексу ЄС йдеться про митний борг, що виникає внаслідок недотримання вимог, а не про ввізне мито, як це стверджує позивач. Відтак митний борг, про який йдеться в Повідомленні, виник внаслідок неналежного виконання зобов`язань перевізником.
Так, відповідно до статті 79 (1) (а) стосовно товарів, що з них справляється ввізне мито, митний борг при ввозі виникає внаслідок недотримання будь-чого з такого:
(а) одного із зобов`язань, установлених у митному законодавстві стосовно переміщення товарів з третіх країн на митну територію Союзу, припинення митного нагляду за ними або переміщення, перероблення, зберігання, тимчасового зберігання, тимчасового ввозу таких товарів чи розпорядження ними на цій території.
Статтею 79 також визначено, що моментом виникнення митного боргу є один із таких:
(а) момент недотримання або припинення дотримання зобов`язання, що його невиконання призводить до виникнення митного боргу;
(б) момент прийняття митної декларації для поміщення товарів під митну процедуру, якщо пізніше встановлено, що умову, що регулює поміщення товарів під цю процедуру або звільнення від сплати мита чи зниження ставки ввізного мита в силу кінцевого використання товарів, фактично не виконано.
У зазначених у пунктах (а) та (б) параграфа 1 випадках боржником є:
(а) будь-яка особа, що повинна була виконати відповідні зобов`язання;
(б) будь-яка особа, що знала чи повинна була знати, що передбачене митним законодавством зобов`язання не було виконано, та що діяла в інтересах особи, яка повинна була виконати це зобов`язання, або що брала участь у дії, що спричинила невиконання цього зобов`язання;
(с) будь-яка особа, що придбала або отримала у володіння відповідні товари та знала чи повинна була знати на момент придбання або отримання товарів, що передбачене митним законодавством зобов`язання не було виконано.
У зазначених у пункті (с) параграфа 1 випадках боржником є особа, що зобов`язана дотримуватись умов, що регулюють поміщення товарів під митну процедуру, або митну декларацію на поміщені під цю митну процедуру товари, або звільнення від сплати мита чи зниження ставки ввізного мита в силу кінцевого використання товарів.
Якщо стосовно однієї із зазначених у пункті (с) параграфа 1 митних процедур складено митну декларацію та митним органам згідно з митним законодавством, що стосується умов, що регулюють поміщення товарів під цю митну процедуру, надано будь-яку необхідну інформацію, внаслідок якої ввізне мито повністю або частково не стягнено, то особа, яка надала необхідну для складення митної декларації інформацію та знала чи повинна була знати, що така інформація була неправильною, також є боржником.
Повідомлення посилається також на пункти (частини) 1 та 3 статті 233 Митного кодексу, відповідно до яких суб`єкт процедури транзиту Союзу несе відповідальність за все зазначене нижче:
(а) пред`явлення товарів у неушкодженому стані та надання необхідної інформації митниці призначення протягом встановленого строку та відповідно до заходів, що їх вживають митні органи для забезпечення їх ідентифікації;
(б) дотримання норм митного законодавства стосовно процедури;
(с) якщо інше не передбачено в митному законодавстві, надання згідно з іншим чинним законодавством гарантії для забезпечення сплати суми ввізного чи вивізного мита, що відповідає будь-якому митному боргу або іншим зборам, що можуть виникати стосовно товарів.
Перевізник або одержувач товарів, який приймає товари, знаючи, що вони переміщуються в рамках процедури транзиту Союзу, також несе відповідальність за пред`явлення товарів у неушкодженому стані митниці призначення протягом встановленого строку та відповідно до заходів, що їх вживають митні органи для забезпечення їх ідентифікації.
Оскільки порушень положень Митного кодексу припустився позивач, а згідно статті 84 цього Кодексу боржники солідарно зобов`язані сплатити митний борг, митний борг було покладено на вантажоодержувача.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ "Шевелл-Груп" отримало від ТОВ "Інтерскаліт УА" претензію про неналежне виконання перевезення, в якій повідомлено, що товар доставлено одержувачу не розмитненим внаслідок невиконання перевізником митних процедур в пункту пропуску "Дорохуск". Внаслідок неможливості випустити товар у вільний обіг одержувач відмовився сплачувати за товар у сумі 8776,60 євро (т. 1 а.с. 68).
У відповідь на звернення Відповідача ТОВ "Інтерскаліт УА" додатково повідомило, що товари, які транспортувалися згідно міжнародної вантажної накладної А № 00100 покупцю за договором поставки, резиденту Литви UAB "Interskalit", мали бути доставлені в Німеччину у м. Кельн та передані за вказівкою покупця резиденту Німеччини Topsent GmbH (далі одержувач).
Як засвідчено печаткою одержувача в міжнародній вантажній накладній, 11 вересня 2020 року товар прийнято "з правом подальшої перевірки одержувачем".
В даний час UAB "Interskalit" вживає заходів для завершення митних процедур та передачі товару у вільний обіг на території Німеччини.
Про витрати, понесені внаслідок неналежного виконання договору перевезення (експедирування) вантажу буде повідомлено додатково після отримання документів від UAB "Interskalit" (т. 1 а.с. 70).
Аналогічну інформацію зазначену ще в одному листі ТОВ "Інтерскаліт УА", відповідно до якого водій вантажівки пропустив митницю призначення та виїхав до Німеччини, не завершивши митну процедуру. Внаслідок чого клієнт отримав "нелегальний" вантаж, який неможливо розмитнити (т. 1 а.с. 78).  

За змістом статті одинадцятої Конвенції для цілей митних та інших формальностей, які повинні бути здійснені до доставки вантажу, відправник додає до вантажної накладної необхідні документи або надає їх в розпорядження перевізника, і забезпечує його всією інформацією, якої він може потребувати.
Перевізник несе відповідальність, як представник, за наслідки втрати чи невірного використання документів, зазначених у вантажній накладній і доданих до неї або наданих в його розпорядження; сума відшкодування, яка сплачується перевізником, не повинна, однак, перевищувати ту, яка підлягала б сплаті у випадку втрати вантажу.
Статтею 14 Конвенції передбачено, що якщо з будь-якої причини виконання договору на встановлених вантажною накладною умовах є чи стає неможливим до прибуття вантажу до передбаченого для його доставки місця, перевізник запитує інструкції в особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до положень статті 12 (у вантажовідправника чи у уповноваженої ним особи).
Із змісту статті 14 Конвенції випливає, що в разі виникнення перешкод чи труднощів в процесі спірного перевезення позивач мав звернутися до відповідача за інструкціями чи роз`ясненнями, однак він цього не зробив, а натомість транспортував спірний товар у Німеччину без належного виконання митних процедур.
Більше того, після вручення товару одержувачу позивач не повідомив відповідача про ці обставини та не вжив жодних заходів для зменшення чи відшкодування збитків, спричинених його діями.
Отже, виходячи з мети поставки спірного вантажу та враховуючи покладення на водія транспортного засобу обов`язків експедитора, слід зробити висновок про те, що він мав чинити дії за місцем проходження митних процедур на кордоні, які інші особи вчинити не мали можливості. Зазначене безпосередньо випливає із приписів Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) N9952/2013 від 9 жовтня 2013 року про встановлення Митного кодексу Союзу (нова редакція) (із змінами).
А саме, відповідно до статті 127 "Подання загальної декларації прибуття" на товари, переміщувані на митну територію Союзу, подається загальна декларація прибуття.
Загальна декларація прибуття подається до митниці першого прибуття протягом встановленого строку до переміщення товарів на митну територію Союзу.
Загальну декларацію прибуття подає перевізник.
Відповідно до п. (40) статті п`ятої "перевізник” означає:
(а) у контексті прибуття товарів, особу, яка переміщує товари або несе відповідальність за переміщення товарів на митну територію Союзу.
Статтею 139 встановлено, що товари, переміщувані на митну територію Союзу, негайно після їх надходження до визначеної митниці чи будь-якого іншого визначеного або затвердженого митними органами місця або у вільну зону, пред`являє митниці одна з таких осіб:
(а) особа, що перемістила товари на митну територію Союзу;
особа, від імені або в інтересах якої діє особа, що перемістила товари на таку територію;
(б) особа, що взяла на себе відповідальність за перевезення товарів після їх переміщення на митну територію Союзу.
За визначенням п. (15) статті п`ятої "декларант" означає особу, яка подає від свого імені митну декларацію, декларацію тимчасового зберігання, загальну декларацію прибуття, загальну декларацію вибуття, декларацію зворотного вивозу або повідомлення про зворотний вивіз, чи особу, від імені якої подається така декларація або повідомлення.
В силу частини другої статті 15 унаслідок подання особою до митних органів митної декларації, декларації тимчасового зберігання, загальної декларації прибуття, загальної декларації вибуття, декларації зворотного вивозу чи повідомлення про зворотний вивіз або подання заяви на видачу дозволу чи на ухвалення будь-якого іншого рішення ця особа несе відповідальність:
(а) за правильність і повноту інформації, наданої в декларації, повідомленні чи заяві;
(б) за справжність, достовірність і чинність будь-якого документа, що підтверджує декларацію, повідомлення чи заяву;
(с) у відповідних випадках, за дотримання усіх зобов`язань стосовно поміщення відповідних товарів під відповідну митну процедуру або стосовно проведення операцій, на які отримано дозвіл.
За змістом вказаних норм перевізник, якщо він не звернувся до визначеної замовником уповноваженої особи, є відповідальним за митні процедури та набуває статусу боржника із сплати митного боргу згідно частини третьої статті 77.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про не врахування місцевим судом того факту, що Позивач не виконав свої зобов`язання за Договором за транспортним замовленням та не вчинив усіх необхідних дій для належного виконання цих зобов`язань чи відшкодування завданих цим збитків. 
В порушення вимог частини третьої статті 11 Конвенції та п. п. 2.1.7, 2.2.6 Договору перевізник не звернувся до експедитора за інструкціями щодо сплати митних платежів чи щодо інших дій, які треба було вчинити при перетині кордону Євросоюзу, чим було спричинено перешкоди у використанні вантажу за призначенням та накладення на вантажоодержувача штрафу.
Оскільки перевезення не було виконане Позивачем належним чином, через що вантажоотримувач не може випустити товар у вільний обіг, внаслідок чого фактично ділова мета та економічний ефект господарської операції з доставки вантажу не досягнуті, а відтак строк сплати за надані послуги на момент звернення Позивача із позовом не настав.
Вищенаведене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого  господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
За наведених вище обставин, які були встановлені в ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП" слід задовольнити. Рішення суду в частині стягнення основної заборгованості - суми фрахту у розмірі 34 617,14 грн. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Відповідача та відмовою у позові, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позовної заяви та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на Позивача, з дорученням видачі відповідного наказу Господарському суду Дніпропетровської області. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284  ГПК України, суд, -                                                                
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП"  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 у справі №904/7055/20 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 у справі №904/7055/20 в частині стягнення суми фрахту в розмірі 34 617,14 грн. – скасувати та змінити в частині судового збору.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС", м. Київ щодо стягнення суми фрахту в розмірі 34 617,14 грн. з  Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП", м. Дніпро – відмовити.
Судові витрати за подання позову покласти на позивача.
В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 у справі №904/7055/20 – залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ ТРАНС", м. Київ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЕЛЛ-ГРУП", м. Дніпро 1456,00 грн. витрат за послуги перекладу документів, 3405,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.09.2021.      

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         М.О. Дармін