Дата документу 22.09.2021 Справа № 331/4513/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/4513/20 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження №22-ц/807/2197/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді - доповідача  суддів:   за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,    	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги  ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона багато років користується телекомунікаційною послугою – стаціонарним (фіксованим) телефонним зв`язком від Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» за адресою її місця проживання у АДРЕСА_1 за абонентським номером « НОМЕР_1 », код міста 0612. 
За користування телефоном ОСОБА_1 сплачує вчасно, належним чином та в повному обсязі. З липня 2019 року стаціонарний телефонний зв`язок відсутній. На її чисельні звернення до посадових осіб ПАТ «Укртелеком» обґрунтованої відповіді щодо причин неможливості понад рік здійснити відновлення зв`язку вона не отримала. 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримала відповідь, в якій ПАТ «Укртелеком» визнає відсутність зв`язку за її стаціонарним номером з 02 липня 2019 року через пошкодження лінійно-кабельних споруд зв`язку.
Проте жодних дій по відновленню зв`язку та ремонту кабелю не здійснює, строків відновлення зв`язку також не повідомляє, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд: зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» забезпечити відновлення доступу ОСОБА_1 до телекомунікаційної послуги стаціонарного фіксованого телефонного зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , код міста 0612, за адресю її проживання у АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального правата неправильне застосування норм матеріального права, проситьскасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову не врахував, що своєю бездіяльністю в усуненні пошкодження телекомунікаційної мережі та відновленню доступу ОСОБА_1 до послуги, ПАТ «Укртелеком» прямо порушує положення нормативно - правових актів, які регулюють вказані відносини у сфері телекомунікацій. Фактично, замість передбаченого підпунктом 26 пункту 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, усунення пошкодження (ремонту) телекомунікаційної мережі та відновлення доступу до послуг згідно з встановленими значеннями показників якості протягом доби, ПАТ «Укртелеком» пропонується надання іншої нової послуги зв`язку, яка ОСОБА_1 не запитувалась.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті злочинних дій невідомих осіб, ліквідована технічна можливість надання оператором послуг зв`язку за допомогою технології передачі електрозв`язку по проводних (мідних) системах. ПАТ «Укртелеком» неодноразово пропонувало ОСОБА_1 відновлення послуг за технологією конвергенції мереж по проекту «Альтернативна телефонія», однак, вона відмовилася від неї. Таким чином судом встановлено, що в діях ПАТ «Укртелеком» відсутні порушення прав ОСОБА_1 , у зв`язку з чим дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. 

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що  ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 є споживачем послуг ПАТ «Укртелеком», яким їй надавалися послуги фіксованого місцевого телефонного зв`язку ( електрозв`язку) за абонентським номером « НОМЕР_1 ».

З липня 2019 року стаціонарний телефонний зв`язок відсутній, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПАТ «Укртелеком» з вимогою його відновлення. 
14.11.2018 року невідомими особами було здійснено проникнення до кабельного колодязя № 64-153 (вул. Гоголя,44) та пошкоджено шляхом повного перерізу магістральний мідний кабель зв`язку ТПП 200х2х0,4, про що ПАТ «Укртелеком» було повідомлено органи поліції у заяві про вчинення кримінального злочину № 023-1118-532ЛД4 від 30.11.2018 року.

30.06.2019 невідомими особами було викрадено і магістральний кабель ТПП 300х2х0,4 довжиною 81 м. шляхом проникнення до кабельних колодязів № 64-1371,64-601,64-330 за адресою : м. Запоріжжя, вул. Троїцька, 31 а-33. Крадіжку виявлено 1.07.2019 року та інформацію до електронної бази даних відповідача стосовно непрацездатності телефону позивача внесено 2.07.2019 року. Щодо крадіжки кабелю подано заяву до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 1.07.2019 року № 002-0719-532ЛД4 та інформацію про скоєння злочину внесено до ЄРДР та приєднано до кримінального провадження № 12019080020000241 ( а.с.80-81, 82-86).

У зв`язку з викладеним телефонний зв`язок за адресою:  АДРЕСА_1 не відновновлений.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулються нормами ЦК України, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р.

Розглядаючи цей спір, апеляційний суд приходить до висновку, що між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 склались фактичні договірні відносини з приводу надання телекомунікаційних послуг, про що свідчить надання позивачці стаціонарного (фіксованого) телефонного зв`язку від ПАТ «Укртелеком» за адресою місця проживання позивачки АДРЕСА_1 за абоненським номером 63-34-48, яка на виконання своїх зобов`язань за договором користувалася телефоном і регулярно оплачувала телекомунікаційні послуги, надані ПАТ « Укртелеком».
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 ЦК України закріплено свободу договору, зокрема відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини третьої статті 10 Законів України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Частиною першої статті 1 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що абонент, це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентна плата, це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.
Згідно з п.п.2,7,12,13 ч.1 ст.32 Закону України "Про телекомунікації" та ст.35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Згідно з п.п.2,3,19 ч.1 ст.39 Закону України "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій зобов`язані надавати безоплатний доступ споживачам до телекомунікаційних мереж загального користування для виклику пожежної охорони, Національної поліції, швидкої допомоги, аварійних служб газу та підрозділів екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112, а також для надсилання благодійного телекомунікаційного повідомлення; надавати телекомунікаційні послуги за встановленими показниками якості; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України « Про телекомунікації», держава гарантує універсальне обслуговування, тобто забезпечення універсального доступу споживачів до телекомунікаційних мереж загального користування та надання загальнодоступних телекомунікаційних послуг нормованої якості за регульваними державою тарифами.

У відповідності до п.п.9,25,26 ст.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року оператори, провайдери зобов`язані надавати послуги за встановленими значеннями показників якості відповідно до нормативних документів у сфері телекомунікацій, договору, умов надання послуг з додержанням вимог цих Правил та інших актів законодавства; інформувати споживачів про ремонтні роботи на телекомунікаційних мережах, а також інші випадки перерви у роботі телекомунікаційних мереж та орієнтовні строки відновлення надання послуг у порядку, встановленому пунктом 50 цих Правил; усувати пошкодження телекомунікаційної мережі та відновлювати доступ до послуг згідно з встановленими значеннями показників якості в строки, визначені Адміністрацією Держспецзв`язку.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 91 від 2010 року « Про встановлення рівнів якості послуг фіксованого телефіонного зв`язку» в Таблиці 2 встановлені показники ( параметри) якості послуг голосової телефонії.

Підпунктом 2.4.1. пункту 2.4 «Показники, які характеризують надійсність надання послуг» встановлений нормований час усунення пошкоджень телекомунікаційної мережі та відновлення доступу до послуг зі встановлеими значеннями показників якості – не більше однієї доби.

Статтею 40 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг майнову відповідальність, зокрема згідно з п.6 ч.1 цієї статті у разі не усунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор телекомунікацій у разі не усунення пошкодження протягом п`яти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці. 

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.40 Закону України "Про теле-комунікації" оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом. Питання відшкодування завданих споживачеві фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків за договором про надання телекомунікаційних послуг вирішуються в судовому порядку. 

Відповідно до п.41 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295 (із змінами), оператор, провайдер не несе відповідальності перед споживачем за ненадання або неналежне надання послуг у разі: 1) використання споживачем кінцевого обладнання, яке не відповідає вимогам законодавства, є несумісним з мережею оператора, або порушення вимог інструкції виробника з використання кінцевого обладнання; 2) несанкціонованого втручання у роботу телекомунікаційних мереж, пошкодження абонентської проводки або лінії, викрадення телекомунікаційного обладнання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд; 3) дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо); 4) вини споживача в інших випадках, встановлених законом. Оператор, провайдер не несе відповідальності за зміст інформації, що передається телекомунікаційними мережами, технічними засобами телекомунікацій.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст.16 ЦК України. Зокрема згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Однак, колегія суддів не може цілком погодитись із такими висновком суду першої інстанції та вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, щодо зобов`язання відповідача відновити телефонний зв`язок за номером НОМЕР_1 , виходячи з наступного. 
Як вбачається з існуючих договірних відносин на надання послуг електрозв`язку, які фактично склалися між сторонами, що не заперечується відповідачем у справі, підприємство зв`язку зобов`язується забезпечити безперебійну роботу телефонного зв`язку та вживати заходи по усуненню пошкодження в термін відповідно до діючих норм. 
Втім, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що надання послуг телефонного зв`язку хоча і припинено не з вини ПАТ ''Укртелеком'', але відповідач має обов`язок, забезпечувати абоненту безперебійне та якісне надання послуг телефонного зв`язку. А позивач, як споживач вказаних послуг, має право на отримання послуг телефонного зв`язку.

Водночас, під час ухвалення рішення по вказаній справі, суд першої інстанції не врахував норми ст.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та ряд інших вищевказаних норм нормативно-правових актів, які регулюють вказані правовідносини у сфері телекомунікацій, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про відсутність порушень прав, інтересів позивача з боку відповідача.

За таких обставин, районний суд дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Аргументи апеляційної скарги є виправданими.
        З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . 

Керуючись ст.ст. 367,369, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2021 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту:
Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» забезпечити відновлення доступу ОСОБА_1 до телекомунікаційної послуги стаціонарного фіксованого телефонного зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , код міста 0612, за адресю її проживання у АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 24 вересня 2021 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.