ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна та резолютивна частини)
22 липня 2021 року
м. Харків
справа №627/190/17
провадження № 22-ц/818/3615/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,
учасники справи:
скаржник –  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження – головний державний виконавець Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Юлія Олександрівна,
заінтересована особа – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Юлії Олександрівнина ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області, постановлену 24 березня 2021 року в складі судді Бугаєнко І.В. (повний текст складено 26 березня 2021 року), -
УСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. ( надалі державного виконавця), у якій просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати останню вжити заходів щодо усунення виявлених порушень законодавства, а також вчинити у виконавчому провадженні № 62560104 термінові та максимально вичерпні дії, спрямовані на виконання рішення суду у справі №627/190/17, зазначеного у виконавчому документі. Також просила встановити судовий контроль за виконанням рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.03.2017 у справі №627/190/17.
Скарга обгрунтована тим, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 27.03.2017 у справі №627/190/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено частково. Вирішено стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , спочатку в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а потім по 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017. На виконання рішення суду державним виконавцем Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. 14.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62560104. З 07.04.2017 по 14.07.2020 боржнику нараховано борг у сумі 84468,24 грн., який не стягнуто навіть частково, хоча ОСОБА_2 з 22.12.2017 офіційно працевлаштований водієм у ХФ ТОВ «ВЕНБЕСТ» і про це достовірно відомо державному виконавцю Стародуб Ю.О. Вказала, що суб`єктом оскарження протягом семи місяців з часу відкриття виконавчого провадження не проведено жодних виконавчих дій, чим грубо порушено вимоги ст.ст. 18, 48, 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. В іншій частині скарги відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах виконавчого провадження №62560104 відсутні відомості про внесення ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників як боржника. На виконання вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем в період з 14.07.2020 по 20.07.2020 було здійснено розшук боржника шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходження. Однак всупереч вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, – лише 23.11.2020 ОСОБА_4 було направлено запит до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. В порушення вимог статей 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника державним виконавцем було винесено лише 17.02.2021, тобто після спливу майже семи місяців з дня відкриття виконавчого провадження №62560104, а також лише 17.02.2021 винесено постанови про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює водієм автотранспортних засобів, тому до нього не може бути застосовано обмеження у праві керування транспортними засобами. На дату звернення скаржника до суду державним виконавцем не були дотримані вимоги частин 11, 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо роз`яснення стягувачу права на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; не складено протокол про адміністративне правопорушення. З матеріалів виконавчого провадження №62560104 вбачається, що станом на день розгляду даної скарги державним виконавцем було вжито нележних заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішень, а саме: здійснено відповідні запити з метою розшуку божника та його майна, винесено постанови про тимчасові обмеження, накладено арешти на кошти та майно боржника та звернено стягнення на доходи боржника. Щодо вимоги скаржника про встановлення судового контролю за виконанням рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 27.03.2017 у справі №627/190/17, судом зазначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах є особливою формою правосуддя, діяльності суду пов`язаної із реалізацією судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі «контрольного санкціонування» вчинення деяких процесуальних дій у виконавчому провадженні при розгляді цивільних справ, безпосереднього розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців, як важливої гарантії захисту права особи у після судовому цивільному процесі та розгляді різних позовів, які стосується заходів примусового виконання рішень. Тобто, розгляд судом скарги ОСОБА_1 і є тією самою формою здійснення судового контролю за виконанням рішення суду.
Не погодившись з ухвалою суду головний державний виконавець Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. подала апеляційну скаргу, якою просить оскаржувану ухвалу скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що всі виконавчі дії, передбачені Законом України « Про виконавче провадження», вчинені державним виконавцем в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що з резолютивної частини оскаржуваної ухвали незрозуміло, в чому саме полягає неправомірна бездіяльність державного виконавця. Після відкриття виконавчого провадження було встановлено, що боржник працевлаштований в Харківській філії ТОВ «Венбест». Враховуючи, що для вирахування точного розміру заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 необхідна інформація про отриманий ним дохід за період сплати аліментів та документальне підтвердження його працевлаштування на підприємстві, державним виконавцем було надіслано вимогу про надання відповідної інформації до Харківської філії ТОВ «Венбест». 03.09.2020 від підприємства отримано відповідь у вигляді копії наказу про працевлаштування ОСОБА_2 у Харківській філії ТОВ «Венбест» та довідка про отриманий ним дохід. Але ця довідка була складена без вказання точного періоду нарахувань, вказаний лише 2017 рік, дані зазначені незрозуміло і неінформативно, що позбавило виконавця можливості зробити на їх підставі уточнений розрахунок. Державним виконавцем неодноразово вживались заходи для отримання від ТОВ «Венбест» точної і достовірної інформації по роках за весь період, за який потрібно провести нарахування аліментів, але вони довгий час не мали позитивних наслідків. З метою пришвидшення виконання вимог рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , головним державним виконавцем Стародуб Ю.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без зазначення розміру заборгованості по сплаті аліментів, а з проханням нарахувати дану заборгованість самостійно бухгалтером підприємства та 17.02.2021 надіслано до ТОВ «Венбест» до м. Києва. 01.03.2021 за вказаним зверненням отримано довідку про дохід ОСОБА_2 з грудня 2017 по січень 2021 року, на підставі якої головним державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 та надіслано корегуючий лист до Харківської філії ТОВ «Венбест».
Щодо порушення в частині нарахування індексації аліментів апелянт вказує, що з виданого судом виконавчого листа вбачається, що аліменти підлягають стягненню у розмірі частки від доходу боржника. Повідомлення по внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників було винесено головним державним виконавцем Стародуб Ю.О. 17.02.2021 та направлено боржнику з постановами про встановлені щодо нього обмеження. Посилаючись на ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» апелянт зазначає, що немає чітко встановлених часових обмежень для винесення постанов про обмеження боржника у його правах; строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом – встановлюються виконавцем. На даний час в провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів. В рамках вказаної справи 08.02.2021 з Краснокутського РВДВС були витребувані матеріали виконавчого провадження №62560104, які були повернуті за письмовою вимогою апелянта 30.03.2021. Також ОСОБА_1 жодного разу не зверталася до Краснокутського РВ ДВС і не цікавилася, які саме виконавчі дії здійснюються державним виконавцем, в якому обсязі і в які терміни; постанову про відкриття виконавчого провадження стягувачка не отримала, дана постанова повернулася не отриманою з відміткою «адресат не проживає», заяви щодо зміни місця проживання стягувачкою до відділу ДВС не .надавалося, тобто з її боку не здійснювалося жодних дій для встановлення інформації про проведені виконавчі дії по даному виконавчому провадженню.
Також апелянт зазначає, що хоча перевірка майнового стану боржника не виявила майна, яке б обліковувалося за ним на праві власності, державним виконавцем було арештовано невизначене рухоме та нерухоме майно боржника з метою забезпечення виконання виконавчого документу; направлено постанову про арешт коштів на рахунках боржника в банківських установах до банків-учасників обміну (АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Оксібанк», АТ «Таскомбанк», ПАТ «ІндустріалБанк», ПАТ «Банк Восток», АТ «Прокредит банк»). Це підтверджує повноту вчинення державним виконавцем дій для виконання виконавчого документу в межах повноважень, наданих законом. При винесенні оскаржуваної ухвали судом не були враховані причини, що призвели до здійснення виконавчих дій саме в ті терміни, в які вони були здійснені. Щодо арешту майна боржника вказує, що законом регулюється саме вчинення цих виконавчих дій в разі виявлення майна боржника. В даному виконавчому провадженні майна боржника не виявлено.
Скаржник не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судовим розглядом встановлено, що 04.04.2017 Краснокутським районним судом Харківської області виданого виконавчий лист по справі №627/190/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за результатами розгляду якого судом вирішено стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спочатку в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а потім по ј частині всіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017 (т. 1, а.с. 71-72).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.08.2019, актовий запис №41 (т. 1, а.с. 74).
14.07.2020 головним державним виконавцем Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юлією Стародуб відкрито виконавче провадження №62560104 з виконання виконавчого листа №627/190/17, виданого Краснокутським районним судом Харківської області 04.04.2017 про стягнення щомісячно аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спочатку в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття ОСОБА_3 , а потім по ј частині всіх видів заробітку відповідача до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2017. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї неправдивих відомостей (т. 1, а.с. 80).
14.07.2020 головним державним виконавцем Краснокутського РВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юлією Стародуб у виконавчому провадженні №62560104 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом №627/190/17, виданим 04.04.2017 Краснокутським районним судом Харківської області, станом на 30.06.2020 за період зберезня 2017 по червень 2020 року становить 84468,24 грн. (т. 1, а.с. 81).
З матеріалів виконавчого провадження № 62560104, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що при виконанні виконавчого листа №627/190/17, виданого 04.04.2017 Краснокутським районним судом Харківської області, державним виконавцем було зроблено запити у відношенні боржника ОСОБА_2 до Козіївської сільської ради, голови Краснокутської селищної ради від 14.07.2020 про надання вичерпної інформації щодо того, чи зареєстрований та чи проживає на території сільської ради боржник ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 83, 84); Міністерства внутрішніх справ від 14.07.2020, 20.07.2020 і від 23.11.2020 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (т. 1, а.с. 85, 91, 118); до Пенсійного фонду України від 14.07.2020, 20.07.2020 і від 23.11.2020 щодо боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (т. 1, а.с. 86, 87, 110); до Пенсійного фонду України від 14.07.2020 і від 20.07.2020 про осіб-боржників, які отримують пенсії (т. 1, а.с. 86, зворотній бік, т. 1, а.с. 87, зворотній бік); до Державної фіскальної служби України від 14.07.2020 про джерела отримання доходів боржника – фізичної особи (т. 1, а.с. 88); до Державної фіскальної служби України від 14.07.2020, 23.11.2020 і від 15.02.2021 про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців, відкриті боржником – юридичною особою через свої відокремлені підрозділи (т. 1, а.с. 89, 92, 118, зворотній бік); до Державної фіскальної служби України від 14.07.2020, 20.07.2020 і від 23.11.2020 про джерела отримання доходів боржника – фізичної особи (т. 1, а.с. 89, зворотній бік, 92, зворотній бік, 117); до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, від 20.07.2020 і від 15.02.2021 (т. 1, а.с. 93, 135); до Державної прикордонної служби України від 23.11.2020 щодо перетину боржником державного кордону (т. 1, а.с. 117, зворотній бік).
20.07.2020 державний виконавець при виконанні виконавчого листа №627/190/17, виданого 04.04.2017 Краснокутським районним судом Харківської області, звернулась до Харківської філії ТОВ «Венбест» з вимогою №1924-79/8879 про надання документального підтвердження працевлаштування боржника ОСОБА_2 в Харківській філії ТОВ «Венбест» (копія наказу) та довідки про отриманий боржником дохід (помісячно, після відрахування податків) за період з 2017 по час звернення для вирахування заборгованості по сплаті ним аліментів (т. 1, а.с. 94).
02.09.2020 Харківська філія ТОВ «Венбест» надіслала до Краснокутського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) довідку про доходи з грудня 2017 по липень 2020 року та наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2 для розрахунку заборгованості по аліментах (т. 1, а.с. 104-106).
17.09.2020 за вих.№19.24-79-10370 державним виконавцем на ім`я керівника Харківської філії ТОВ «Венбест» надіслано листа, відповідно до якого в отриманій довідці відсутня інформація про дохід боржника за весь період, не вказано точно дати. Просила надати уточнену інформацію щодо отриманого боржником доходу за весь період працевлаштування та вказати роки і місяці, а також податки, що вираховувалися (т. 1, а.с. 109).
24.11.2020 за вих.№19.24-79-12548 державним виконавцем на ім`я керівника Харківської філії ТОВ «Венбест» надіслано листа, відповідно до якого в отриманій довідці відсутня інформація про дохід боржника за весь період, не вказано точно дати. Просила надати уточнену інформацію щодо отриманого боржником доходу за весь період працевлаштування та вказати роки і місяці, а також податки, що вираховувалися. Зазначено, що оскільки раніше надісланий лист-запит неодноразово поветрався як неотриманий, просила надати вказану інформацію щодо отриманого боржником доходу просила надати за період з 01.03.2017 по час даного звернення помісячно (т. 1, а.с. 120).
15.02.2021 державний виконавець звернулась до ТОВ «Венбест» з вимогою № 1924-79/1344 про надання довідки про отриманий дохід боржником ОСОБА_2 за період з 01.03.2017 по дату звернення помісячно. Зазначено, що боржник працевлаштований в Харківській філії ТОВ «Венбест», але державний виконавець не може отриати вказану інформацію, т.я. за адресою, що вказана як місцезнаходження даного підрозділу Харківська філія ТОВ «Венбест» вже не знаходиться, а нова адреса невідома. На неодноразові звернення державного виконавця відповіді немає. Зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання зазначених вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. За умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно зі ст. 382 Кримінального кодексу України (т. 1, а.с. 137).
16.02.2021 державним виконавцем у виконавчому провадженні № 62560104 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом №627/190/17, виданим 04.04.2017 Краснокутським районним судом Харківської області, станом на 31.01.2021 за період з березня 2017 по лютий 2021 року становить 101760,54 грн. (т. 1, а.с. 138-139).
17.02.2021 державний виконавець винесла постанову у виконавчому провадженні №62560101 про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту та/або стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 145).
17.02.2021 державний виконавець винесла постанову у виконавчому провадженні № 62560101 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту та/або стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 145); постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 146); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №627/190/17, виданого 04.04.2017 (т. 1, а.с. 151); постанову про тимчасове обмеження боржника у праві праві полювання, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №627/190/17, виданого 04.04.2017 (т. 1, а.с. 152); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №627/190/17, виданого 04.04.2017 (т. 1, а.с. 153); постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ТОВ «Венбест»; постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного звконодавства на користь стягувача ОСОБА_1 урозмірі 50% до виплати загальної суми боргу, яку державний виконавець просила бухгалтера вирахувати самостійно за період з 01.03.2017 по даний час і потім повідомити у щомісячному звіті про проведені стягнення з боржника, т.я. державний виконавецьтривалий час не може отримати дані про дохід, отриманий боржником за указаний період, оскільки листи, направлені до Харківської філії ТОВ «Венбест» повертаються неотриманими з поміткою про відсутність за ТОВ за відомою виконавцю адресою; після виплати боржником заборгованості стягувати аліменти згідно вимог виконавчого документу (т. 1, а.с. 155-156).
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 15.02.2021 він містить запис про боржника ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 162).
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що виконавчі дії вчинялись державним виконавцем з порушенням визначених для їх вчинення строків.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 10 указаного Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.
Так, згідно частини 1 указаної статті виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 1 частини 2 даної статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 18 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, щоЗаконом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до статті 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.
Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок розшуку боржника, його майна, розшуку дитини за виконавчим документом про відібрання дитини. Так, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника – юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
Статтею 48 даного Закону визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Статтею 56 указаного Закону визначено порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника. Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження». Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до статті 70 указаного Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок стягнення аліментів. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини 1 цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Відповідно до частини 9 указаної статті за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені упунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
Пунктом 1 частини 10 даної статті визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.
Відповідно до частин 11, 12 цієї статті за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77-81, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні – це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом – встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати. Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини 9, частиною 14 статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що в період з моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не проведено жодних виконавчих дій, не відповідають дійсності.
Так, з наданих до суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на виконання вимог статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем в період з 14.07.2020 по 20.07.2020 було здійснено розшук боржника шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що містяться в базах даних і реєстрах, і перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходження. Також на виконання вимог статті 48 указаного Закону виконавцем була проведена перевірка майнового стану боржника. При цьому, висновок суду першої інстанції про те, що виконавцем всупереч вимог ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено запит до Пенсійного фонду України про осіб – боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, лише 23.11.2020 – суперечить встановленим обставинам, оскільки з матеріалів виконавчого провадження, поданих виконавцем разом із відзивом на скаргу до суду першої інстанції, вбачається, що такі запити були зроблені ним 14.07.2020 (тобто у день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), 20.07.2020 і 23.11.2020 (т. 1, а.с. 86, 87, 110). 
Також витягом з Єдиного реєстру боржників спростовується висновок суду першої інстанції щодо невнесення виконавцем відомостей до указаного реєстру щодо боржника ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 162).
Судова колегія не погоджується з висновоком суду щодо порушення виконавцем строків винесення постанов про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника, оскільки абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що постанова про арешт майна (коштів) боржика виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Отже, законом врегульовано термін винесення постанов про арешт коштів і про арешт майна боржника в разі їх виявлення. З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження, згідно відповідей на зроблені виконавцем численні запити щодо виявлення майна і коштів боржника, такі виявлені не були. При цьому, хоча перевірка майнового стану боржника і не виявила майна, яке б обліковувалося за ним на праві власності, державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів та майна боржника, якими арештовано невизначене рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 з метою забезпечення примусового виконання виконавчого листа, копії яких направлені стягувачу та боржнику, а також до банківських установ: АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Оксібанк», АТ «Таскомбанк», ПАТ «ІндустріалБанк», ПАТ «Банк Восток», АТ «Прокредит банк» (т. 1, а.с. 144-147).
З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем добросовісно вживались заходи для отримання повної і достовірної інформації, необхідної для складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Однак, незважаючи на численні запити і вимоги до роботодавця – Харківської філії ТОВ «Венбест» а також до ТОВ «Венбест» у м. Києві. Також з метою пришвидшення виконання вимог рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 головним державним виконавцем Стародуб Ю.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без вказання заборгованості по сплаті аліментів, з проханням нарахувати дану заборгованість самостійно бухгалтером підприємства та надіслано до ТОВ «Венбест» до м. Києва 17.02.2021.
Тому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду про порушення державним виконавцем обов`язку обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Роблячи помилковий висновок про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо непроведення розміру індексації аліментів, суд першої інстанції не врахував, що з абз. 2 ч. 1 ст. 71 указаного Закону вбачається, що індексація розміру аліментів здійснюється у випадку, якщо розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі. Однак згідно виконавчого листа по справі №627/190/17, виданого Краснокутським районним судом Харківської області 04.04.2017 аліменти з ОСОБА_2 визначно стягувати у розмірі частки від доходу боржника. А отже підстави для проведення індексації їх розміру відсутні.
Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду щодо порушення державним виконавцем термінів, визначених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанов про тимчасове обмеження прав боржника, оскільки з указаної норми не вбачається встановлення будь-яких термінів щодо винесення виконавцем таких постанов. Відповідно ж до абз. 2 ч. 1 ст. 11 указаного закону строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом – встановлюються виконавцем.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець діяв правомірно, добросовісно в межах наданих повноважень та з дотриманням вимог, встановлених чинними законодавчими нормами, вживав всіх залежних від нього заходів для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення, в зв`язку з чим підстави для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 відсутні.
Таким чином, висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є необгрунтованим, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, і в цій частині підлягає скасуванню.
Оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, воно підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стародуб Юлії Олександрівни – задовольнити.
Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 24 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Стародуб Юлії Олександрівни, заінтересована особа – ОСОБА_2 – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 22 липня 2021 року. 

Головуючий                                                                           О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                 О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук