П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2661/19 
Головуючий у 1-й інстанції:   Петричкович А.І.  
Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 
15 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
26 лютого 2021 року до Хмельницького окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 поступила заява від 23.02.2021, в якій керуючись ст. 383 КАС України, просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області які полягають у здійсненні розрахунку пенсії ОСОБА_1 за так званою «двоскладовою формулою» на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019.
Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 04.03.2021  заяву повернув заявнику. Судове рішення мотивоване тим, що заява ОСОБА_1 від 23.02.2021 подана з порушенням строку, визначеного ч. 4 ст. 383 КАС України, відповідно до якої заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, адже позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, зокрема, після пред`явлення виконавчого листа у справі до виконання, про що вказано у її заяві від 17.02.2020 (арк. спр. 126-127). Також, цю обізнаність позивача було підтверджено окремою ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі № 560/2661/19, якою було частково задоволено заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про визнання дій протиправними та розпорядження, і встановлення судового контролю (у порядку ст. 383 КАС України), та направлено цю окрему ухвалу Пенсійному фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (арк. спр. 146-149).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування заяви вказує, що станом на день звернення до суду із заявою відповідачем не виконано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019. Для примусового виконання судового рішення, позивачка отримала виконавчий лист, який надано для примусового виконання до Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції,
11.01.2020, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання судового рішення.
30.01.2020 державному виконавцю відповідачем надано лист, згідно якого на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 проведено перерахунок пенсії в результаті якого він склав 1801,84 грн., що є нижчим від розміру пенсії до виконання судового рішення - 2187,76 грн.
На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято Розпорядження № 127835 від 27.12.2019 в якому здійснено перерахунок  пенсії за двоскладовою формулою, в результаті якого, розмір пенсії склав 1801,84 грн. Тому розмір пенсії після виконання рішення суду залишився незмінним.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2020, заяву в порядку ст. 383 КАС України задоволено частково.
Вважає, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та висновки якого підтверджені судом апеляційним встановлено незаконність дій боржника при розрахунку пенсії позивача за віком із застосуванням двоскладової формули. Досить тривалий час після рішення суду, розмір їїї пенсії залишився незмінним, що спонукало 29.01.2021  звернутись до боржника із зверненням, де вона просила надати інформацію щодо виконання судового рішення.
Також зазначає, що на її звернення надана відповідь від 16.02.2021, де роз`яснюється, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 із врахуванням Окремої ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.02.2020,  пенсія розрахована за двоскладовою формулою, розмір якої склав станом на 01.08.2019 - 1801,84 грн, що менше ніж той розмір пенсії, який був до перерахунку- 2182,76 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що перерахунок пенсії позивачки на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 було проведено 27.12.2019. Тобто з січня 2020 року позивачка знала про розміри та порядок виплати головним управлінням пенсії. Крім того, позивачка дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, зокрема, після пред`явлення виконавчого листа у справі до виконання, про що вказано у її заяві від 17.02.2020, проте до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України звернулась лише 23.02.2021, що суперечить нормам КАС України .
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Приписами статті 129 - 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена також нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Таким чином, перебіг десятиденного строку для звернення до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що заява ОСОБА_1 від 23.02.2021 подана з порушенням десятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 383 КАС України, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, зокрема, після пред`явлення виконавчого листа у справі до виконання, про що вказано у її заяві від 17.02.2020 (арк. спр. 126-127).
Також суд вважав, що про обізнаність позивача було підтверджено окремою ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі № 560/2661/19, якою було частково задоволено заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 про визнання дій протиправними та розпорядження, і встановлення судового контролю (у порядку ст. 383 КАС України), та направлено цю окрему ухвалу Пенсійному фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (арк. спр. 146-149).
Проте колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що такі висновки суду передчасними, та не ґрунтуються на поданих доказах.
Як свідчать матеріали справи, заявник із заявою про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, позивачка звернулася із заявою у порядку ст. 383 КАС України вперше 17.02.2020.
Згодом, звертаючись до суду щодо виконання рішення суду апеляційної інстанції від 10.12.2019 з врахуванням Окремої ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.02.2020, яку відповідачем не виконано.
Також слід зазначити, що в постанові Сьомого апеляційного адміністративного  суду від 24.06.2020 у справі № 560/2661/19 було зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило розрахунок пенсії ОСОБА_1 за двоскладовою формулою відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), та вказує про недоцільність проводити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що відповідно свідчить про ігнорування відповідачем виконання рішення суду у повному обсязі, яке набрало законної сили, і є порушенням Конституції України та законів.
Таким чином про порушення свого права позивачка дізналася 16.02.2021 з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (а.с.212). 
Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції,  відповідно до п. 1 та п. 4 ст. 320 КАС України, скасуванню, з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до  Хмельницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.