ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року 
м. Черкаси    

Справа № 706/50/21		
Провадження № 22-ц/821/951/21		
Категорія: 307000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 , Христинівська міська рада

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2021 року (ухваленого у приміщенні Христинівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Олійника М.Ф.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

20 січня 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки по лінії батька - ОСОБА_3 .
Батько позивачки, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, проте у встановлені чинним законодавством строки заяви про прийняття спадщини не подав, спадщини фактично не прийняв. Батько утримував в себе документи, які підтверджують право власності баби на жилий будинок. Про дану обставину їй стало відомо в грудні 2020 року. 
До цього часу, вказує ОСОБА_1 , вона вважала, що батько оформив спадщину. Протягом останніх восьми років вона із своєю сім`єю, яка складається з семи осіб, в тому числі п`яти малолітніх дітей, проживає в бабиному будинку по АДРЕСА_1 , який належав бабі - ОСОБА_3 . Позивачка вказує, що вона проводить ремонти, покращення в будинку та інших будівлях і спорудах, утримує його. Іншого житла її сім`я не має. Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти того, щоб позивачка успадкувала бабин будинок.
В зв`язку з чим,  ОСОБА_1 звернулася до Христинівського районного суду Черкаської області із відповідним позовом та просила суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті баби - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2021 року в задоволенні позову - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів існування поважних причин, які перешкодили подати їй заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у визначений законом шестимісячний строк. 
Суд першої інстанції визнав неповажними наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 20 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, постановленим при неповному дослідженні всіх обставин справи, неналежною оцінкою наявних в матеріалах справи доказів та обставин, просила скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити заявлений позов та визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, що і позовна заява. Зокрема, особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує, що суд першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позову зазначив, що позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_3 є бабою по лінії батька позивачки ОСОБА_1 , хоча останньою до позовної заяви додана копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , що свідчить про те, що ОСОБА_3 є бабою позивачки по лінії батька.
Також, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що за наявності спадкоємця першої черги, вона не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , в строки визначені законодавством, оскільки вважала, що її батько ОСОБА_2 прийняв спадщину і тільки в грудні 2020 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 не прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 березня 2007 року ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 (а.с. 10). 
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського РУЮ у Черкаській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис № 112 (а.с.5).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 (а.с.8).
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 20 квітня 2007 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , актовий запис №431. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_6 (а.с.9).
Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 січня 2021 року, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутня. (а.с. 11)
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
(Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.)
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що  ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. 
При цьому судом надано належну правову оцінку доводам позивачки про пропуск вказаного строку з огляду на її необізнаність, що її батько ОСОБА_2 утримував в себе документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на жилий будинок, а також проживання нею із своєю сім`єю у будинку, який належав ОСОБА_3 , проведення нею в цьому будинку ремонтів, покращення, утримання його протягом останніх восьми років та обґрунтовано відхилено, як такі, що не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлювали звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори, а зазначені позивачкою обставини не позбавляли останню можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається ОСОБА_1 , не можуть бути визнані в контексті вимог закону поважними, оскільки позивачем не наведено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів суттєвого пропуску строку для подання нею заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , та не надано будь-яких інших об`єктивних доказів, які свідчать про наявність для неї реальних перешкод для подачі такої заяви.
(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа №766/16770/17, провадження №61-103св19.) 
Також є необгрунтованими посилання ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі на те, що поважною причиною неподання нею у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті баби слугувала  наявність у  ОСОБА_3  спадкоємця першої черги -  ОСОБА_2 , який є батьком позивачки та її впевненість, що батько прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки дані посилання не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не можуть слугувати достатньою підставою для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                  О.В. Карпенко

Судді                                                                         В.Г. Бородійчук

                                                                               Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлено 28 липня 2021 року/