Справа № 127/13838/21
Провадження № 33/801/566/2021
Категорія: 149
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року	Справа № 127/13838/21	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною третьої статті 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

18 травня 2021 року о 17:17 год по вул. Соборній в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Богдан А-091, здійснював перевезення пасажирів на комерційній основі по міському маршруту № 32 «Сабарів – Привокзальна», будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови ДВС від 15 квітня 2020 року, чим порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною третьою статті 126 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3 місяців позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
При винесенні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 126 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Указував, що не був обізнаний про постанову державного виконавця про обмеження його у праві користування транспортними засобами, а відтак не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення.
12 липня 2021 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення про справі, у яких указав, що постановою державного виконавця від 07 липня 2021 року скасовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 18 травня 2021 року о 17:17 год по вул. Соборній в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Богдан А-091, здійснював перевезення пасажирів на комерційній основі по міському маршруту № 32 «Сабарів – Привокзальна», будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови ДВС від 15 квітня 2020 року, чим порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною третьої статті 126 КУпАП.
Отже, на час керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, стосовно нього діяло обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відтак, висновки суду першої інстанції про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.
Разом з тим, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , суд вважає, що вчинене ним адміністративне правопорушення є малозначним з огляду на таке.
Судом установлено, що постановою державного виконавця від 15 квітня 2020 року  ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами.
Постановою державного виконавця від 07 липня 2021 року тимчасове обмеження  ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами скасовано. 
Зі змісту цієї постанови слідує, що  ОСОБА_1   працює водієм, що унеможливлює обмеження.
Оцінюючи в сукупності всі обставини у цій справі, зокрема те, що обмеження у керуванні транспортним засобом під час провадження у справі було скасоване, апеляційний суд вважає, що скоєне ним адміністративне правопорушення є малозначним та не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності.
Ураховуючи те, що заявник працює водієм, стягнення у виді позбавлення прав керування транспортними засобами не буде сприяти забезпеченню виконання фінансових зобов`язань у виді сплати аліментів, які слугували причиною вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу правопорушника, сімейні обставини та його матеріальний стан, виходячи з мети адміністративного стягнення, суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, тому до нього слід застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.
Керуючись ст. 22, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Вінницький апеляційний суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2021 року скасувати.
Звільнити  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі щодо  ОСОБА_1 закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                        С. К. Медвецький