ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року	Львів	Справа № 140/17517/20 пров. № А/857/7539/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                              Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі № 140/17517/20 за адміністративним позовом Управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Володимир-Волинського до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                         В С Т А Н О В И В:

Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ГУ ДПС у Волинській області укладений договір про розстрочення податкового боргу № 128 від 21.08.2020, яким розстрочено сплату грошових зобов`язань на загальну суму 5591627, 09 грн, з яких основний борг 5200761, 47 грн., штрафна санкція -243706, 31 грн, пеня -147159, 31 грн. 
02.12.2020 відповідач провів камеральну перевірку з питань дотримання термінів сплати нарахованих та узгоджених сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно з рішенням ДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст.100 ПКУ) від 21.08.2020 № 128, за висновками якої, позивач порушив п. 57.1, ст. 57, п.203.2 ст. 203 ПК України, в частині несвоєчасно сплачених нарахованих та узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
Зазначив, що станом на 21.12.2020, згідно з договором про розстрочення податкового боргу № 128 від 21.08.2020, контролюючий орган нарахував 114110,19 грн. пені та штрафну санкцію у сумі 31111,26 грн. згідно з податковим повідомленням – рішенням від 02.12.2020  № 0031030408.
Позивач вважає, що з дати прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення податкового боргу і до закінчення строку дії договору про розстрочення податкового боргу контролюючий орган втратив право на нарахування пені. Оскільки розстрочення прямо передбачає перенесення строків сплати, а в договорі про розстрочення прямо визначені нові строки сплати, то штрафні санкції могли бути нараховані лише за порушення платником податків таких нових строків.
Звертає увагу на те, що розстрочені суми податкового боргу, нараховані суми процентів за вказаним договором сплачено позивачем у встановленому розмірі і у визначений строк.
Тобто, контролюючий орган застосував строк для нарахування пені без врахування того, що строки сплати платником податків податкового боргу перенесені, в порядку статті 100 ПК України. Внаслідок цього, загальний термін нарахування пені включає в себе періоди розстрочення сплати податкового боргу, отже, рішення про розстрочення (фактичне перенесення строків сплати) не взяте до уваги контролюючим органом.
З урахуванням наведеного, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ДПС у Волинській області щодо нарахування пені на розстрочені грошові зобов`язання (податковий борг) в сумі 114   110,14 грн. - за рішенням і договором про розстрочення податкового боргу в розмірі 5591627, 09 грн. від 21.08.2020, зобов`язати відповідача скасувати пеню, нараховану у розмірі 114110,14 грн. на суму податкового боргу 5591627, 09 грн., та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 02.12.2020 № 0031030408.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 1 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Волинській області щодо нарахування Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського пені у розмірі 150627,52 грн. на розстрочені суми податкового боргу згідно рішення Державної податкової служби України від 20.08.2020 №2 та договору про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області скасувати пеню, нараховану Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського, у розмірі 150627,52 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02.12.2020 № 0031030408.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідач зазначив, що укладення договору про розстрочення податкового боргу не звільняє платника податків від відповідальності за порушення встановлених законодавством строків сплати грошового зобов`язання. Також вказує, що оскільки розстрочення сплати податкового боргу є платним, то за розстрочення, що передбачено статтею 100 ПК України (за договором) платою є проценти, що дорівнюють розміру пені, розмір якої визначено пунктом 129.4 статті 129 ПК України.
Платник податків розраховує суму процентів на розстрочене (відстрочене) грошове зобов`язання (податковий борг) (його частку) самостійно та сплачує її одночасно зі сплатою розстроченої (відстроченої) або чергової частини розстроченої (відстроченої) суми у строки, визначені у відповідному договорі.
За порушення строків сплати податкових платежів передбачена відповідальність, тому дії та рішення відповідача є правомірними, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив що 20.08.2020 заступник голови ДПС України, на підставі статті   19-1   розділу І та статті   100   глави   9   розділу   ІІ ПК України, прийняв рішення № 2 про розстрочення Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира – Волинського податкового боргу.
21.08.2020 між ГУ ДПС у Волинській області та Управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира – Волинського укладено договір про розстрочення податкового боргу №128, яким позивачу розстрочено сплату податкового боргу по податку на додану вартість на загальну суму 5591627,09 грн., з яких основний борг 5200761,47 грн., штрафна санкція -243706,31 грн., пеня -147159,31 грн., під проценти строком з 20.08.2020 по 25.07.2023, строк і сума розстрочення податкового боргу – 25.09.2020 – 159760,91 грн. та з 25.10.2020 до 25.07.2023 включно щомісячно по 159760,77 грн.
Матеріалами справи також підтверджено, що позивач, згідно з договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128. сплатив розстрочені суми, а саме: 25.09.2020 – 159760,91 грн.; 23.10.2020 - 159760,77 грн.; 25.11.2020 - 159760,77 грн., нараховані суми процентів за вказаним договором, а також поточні суми грошового зобов`язанн,я згідно з деклараціями за серпень вересень, жовтень 2020, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення.
30.10.2020 відповідач провів камеральну перевірку Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського з питань дотримання термінів сплати нарахованих та узгоджених сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно рішення ДПС України про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128, за результатами якої складено акт від 30.10.2020 №15518/03-20-04-08/05391703.
Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.   57.1   ст.   57, ст. 203 ПК України, в частині несвоєчасно сплачених нарахованих та узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Відповідальність за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України. 
Не погоджуючись з висновками податкового органу, викладеними  в акті перевірки, позивач подав заперечення від 20.11.2020. Листом від 02.12.2020 № 27545/10/03-20-04-08 відповідач повідомив позивача, що висновок акту перевірки від 30.10.2020 №15518/03-20-04-08/05391703 є правомірним та відповідає нормам діючого податкового законодавства.
02.12.2020 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №0031030408, яким за затримку більше 30 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 155556,30 грн. визначено штраф у розмірі 20 % у сумі 31111,26 грн.
Крім того, як вбачається із розрахунку пені, долученого відповідачем 16.02.2021 до матеріалів справи, за період з 25.09.2020 по 25.12.2020 загальна сума нарахованої контролюючим органом на рішення про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128 пені становить 150627,52 грн., станом на 25.11.2020 становила – 114110,19 грн. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган неправомірно виніс податкове повідомлення - рішення від 02.12.2020 № 0031030408, згідно з яким, позивачу нараховано штрафні санкції у період дії договору про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128, укладеного на підставі рішення від 20.08.2020 № 2 про розстрочення податкового боргу, в порядку передбаченому   ст. 100 ПК України, у зв`язку з чим оскаржене рішення необхідно скасувати.
Також, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Волинській області щодо нарахування позивачу пені у сумі 150627,52 грн. на розстрочені суми податкового боргу, згідно з рішенням ДПС України від 20.08.2020 № 2 та договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128, зобов`язання відповідача скасувати вказану пеню та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2020 № 0031030408.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Підпунктом 4.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визнається податковим боргом платника податків.
Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. 
Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.
Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється, зокрема, у формі розстрочки (підпункт 32.1, підпункт 32.2 ст. 32 ПК України).
Порядок розстрочення грошових зобов`язань визначено положеннями ст.100 ПК України, згідно з п. 100.1 якої розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання (п. 100.2 ст. 100 ПК України).
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з дати прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення податкового боргу і до закінчення строку дії договору про розстрочення податкового боргу контролюючий орган втратив право на нарахування пені. Оскільки розстрочення прямо передбачає перенесення строків сплати, а в договорі про розстрочення прямо визначені нові строки сплати, то штрафні санкції могли бути нараховані лише за порушення платником податків таких нових строків.
На думку апеляційного суду суд першої інстанції вірно встановив те, що розстрочена, згідно з договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128 податкова заборгованість, до якої також входить і пеня у розмірі 147159,31 грн., та проценти за користування розстроченням позивачем сплачувались у розмірах та у строки, які визначені вказаним договором.
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування спірної пені здійснювалось податковим органом саме на суму, охоплену договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 № 128, періодом нарахування вказаної пені є з 25.09.2020 по 25.12.2020.
Відповідно до п.100.10 ст.100 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті.
На реалізацію наведеної норми ПК України розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385; далі - Порядок № 574), відповідно до пункту 3.9 якого на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).
Таким чином, розстрочення є законодавчо передбаченими формами розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, а умовами незастосування штрафу, передбаченого ст. 126 Податкового кодексу України є виключно прийняття рішення та укладання відповідного договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) на період до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) і це може стосуватись лише розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) сплата яких відбувається згідно з договором.
Апеляційний суд, з акту перевірки від 30.10.2020 №15518/03-20-04-08/05391703 та податкового повідомлення-рішення від 02.12.2020 № 0031030408, встановив те, що на розстрочений податковий борг у сумі 155556,30 грн., який позивач сплатив 25.09.2020, згідно з договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, відповідач нарахував позивачу штраф у розмірі 20 % у сумі 31111,26 грн.
Разом з цим, як встановлено судом вище, позивач розстрочену податкову заборгованість сплачував у розмірах та у строки, які визначені вказаним договором.
Таким чином дії та рішення відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є протиправними.
За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що для повного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправними дії ГУ ДПС у Волинській області щодо нарахування позивачу пені у сумі 150627,52 грн. на розстрочені суми податкового боргу, згідно з рішенням ДПС України від 20.08.2020 № 2 та договором про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, зобов`язати відповідача скасувати вказану пеню та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 02.12.2020 № 0031030408, 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду 01 березня 2021 року у справі № 140/17517/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар  	

Помічник заступника голови суду