Ухвала
09вересня 2021 року
м. Київ
справа № 686/15955/20
провадження № 61-13967ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про стягнення завданої шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України та просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на відшкодування майнової шкоди в розмірі 13 000 грн та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 
10 000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 12 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 12 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення:
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, 1 500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13 000 грн майнової шкоди.
В решті позову відмовлено. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У серпні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заявником подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 
2021 року з посиланням на те, що оскаржувану постанову апеляційного суду було отримано 19 липня 2021 року.
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 23 000 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
Державна казначейська служба України у касаційній скарзі вказала, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Враховуючи доводи заявника, ціну позову, характер правовідносин сторін, а також зміст оскаржених судових рішень, колегія суддів не може погодитись із тим, що ця справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з урахуванням правової позиції, висловленої Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року (справа № 569/1799/16-ц).
Верховний Суд, враховуючи ціну позову та доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, які фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції, зробленими за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими твердженнями Державної казначейської служби Українине погоджується і вважає їх необґрунтованими. 
Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду 
від 23 червня 2021 року задовольнити.
Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 
2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції України, Державної казначейської служби України про стягнення завданої шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович