ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року                               м. Херсон

номер справи: 766/6304/19
номер провадження № 22-ц/819/1556/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Пузанової Л.В.,
Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2021 року у складі судді Єпішина Ю.М. за позовом ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що:
-04.12.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 у борг 50000 гривень.
-24.12.2017 на тому ж аркуші паперу було засвідчено, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_4 ще 2000 доларів США. Таким чином було укладено два договори позики на 50 000 грн. та 2000 дол. США. Термін повернення вказаних грошових коштів сторонами визначено не було, тому відповідачу, 28.01.2019 була направлена вимога про повернення коштів, яка залишилася без виконання.
Посилаючись на наведені обставини та норми матеріального права, позивач просить суд:
-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 – 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень;
-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 – 2000 (дві тисяч) Доларів США.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2021 року позов задоволено у повному обсязі. Суд ухвалив:
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , суму боргу у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , суму боргу у розмірі 2000,00 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1040,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , посилається на те, що відповідач категорично заперечує отримання зазначеного позивачем листа про повернення коштів та доказів його вручення відповідачеві позивачем не надано. Крім того, вимога про повернення коштів направлена адвокатом від імені ОСОБА_4 без підтвердження повноважень, в той час як така вимога має бути пред`явлена особисто позикодавцем, що унеможливлювало виконувати обов`язок сплати коштів у встановлений строк. З наданої розписки не можливо встановити умови та обов`язок повернення грошових коштів, а підтвердження відповідачем отримання грошових коштів не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання. Крім того, зазначає, що боргова розписка не містить визначення саме яких доларів було надано – США, канадських, австралійських тощо. Суд першої інстанції не дотримався процесуальних прав відповідача щодо надання особистих пояснень, внаслідок цього відповідач не міг навіть оглянути оригінал розписки, на підставі якої суд ухвалив рішення, та заявити клопотання про проведення експертизи.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування позовних вимог про повернення боргу, позивач надав суду оригінал розписки від 04.12.2017, такого змісту (мовою оригіналу): «Я, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 МР 158843, выданый Суворовским РВУМВС Украины в Херсонской области 14 октября 2005 г. взял в долг пятьдесят тысяч гривен у ОСОБА_7 , проживающего в АДРЕСА_1 . 4.12.2017 г.», підпис, прізвища та підписи двох осіб., надалі за текстом мовою оригіналу: «Я, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_3 взял в ОСОБА_4 деньги в долг 2000 $ две тысячи долларов» дата, підпис.
28 січня 2019 року на адресу ОСОБА_2 цінним листом з описом вкладення адвокатом Тихошею Д.С., діючого від імені та в інтересах ОСОБА_4 , направлена вимога, в якій зазначено, що станом на 28.01.2019 запозичені грошові кошти ним ( ОСОБА_2 ) не повернуті, у зв`язку з чим, вимагає, протягом п`яти календарних днів, з моменту отримання даної вимоги, повернути ОСОБА_4 запозичені грошові кошти у повному обсязі (а.с. 12). 
Відправлення вимоги здійснено на ім`я та адресу ОСОБА_2 ціним листом з описом вкладення «вимога про повернення грошових коштів ОСОБА_4 » (а.с. 13, 14).
Адреса одержувача листа, ОСОБА_2 є такою, яка ним зазначена в апеляційній скарзі, як адреса його місця проживання.
Інформація щодо отримання ОСОБА_2 вказаної вимоги, направленою рекомендованою поштою з описом вкладення, в матеріалах справи відсутня.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
       Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
       Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема спірну боргову розписку, та надавши її належну правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про укладення між сторонами договору позики, та виникнення у відповідача заборгованості за вказаним договором, у зв`язку з його невиконанням на вимогу позивача, у тому числі і протягом розгляду справи судом першої інстанції.
       Доводи апеляційної скарги про те, що з тексту розписки не можливо встановити умов та обов`язку повернення грошових коштів, спростовуються текстом вищенаведеної розписки, в якій зазначено, що ОСОБА_2 бере грошові кошти у ОСОБА_4 саме у борг, правова природа якого правильно судом встановлена, як договір позики, який передбачає обов`язок боржника повернути позику позикодавцю та вимогою про повернення грошових коштів, направленою позивачем за належною адресою відповідача.
       Не є прийнятними аргументи апеляційної скарги про відсутність обов`язку повернення грошових коштів, внаслідок неотримання вимоги про їх повернення, яка має ґрунтуватися на положеннях п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Так, належне надсилання такої вимоги відповідачу підтверджено матеріалами справи (а.с.12-14). Посилання апелянта на те, що у випадку отримання вимоги, у ОСОБА_2 не було підстав для її виконання внаслідок не підтвердження повноважень адвоката Тихоші Д.С. на направлення такої вимоги, не ґрунтуються на нормах матеріального права щодо представництва. Долучення до вимоги про повернення коштів за борговою розпискою, документів щодо представництва, законом не передбачено. Крім того, письмова вимога містить умову щодо повернення коштів саме ОСОБА_4 , а не представнику ОСОБА_8 , як його представнику. 
       Зазначаючи, що валюта яких саме доларів не зазначена у розписці, в той час як суд першої інстанції валютою виниклих між сторонами зобов`язань визнав саме долари США, відповідач та його представник протягом усього часу розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не надали будь-якого іншого тлумачення зазначення у борговій розписці доларах, ніж США. 
       Оскільки за звичаями ділового обороту, що склався на Україні, в боргових зобов`язаннях між громадянами у випадку укладання договору позики в іноземній валюті використовуються, як правило, долари США, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що предметом позики були саме долари США, а не іншої іноземної держави.
       Не зазначення у розписці якої саме іноземної держави валюта бралася в борг може вплинути на визначення розміру боргу, що підлягає доказуванню в установленому законодавством порядку, а не бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення боргу.
       Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та підтверджена у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 522/31737/13.
       Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
       Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушень судом першої інстанції прав відповідача, слід зазначити наступне.
       За змістом ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. 
        ОСОБА_1 є представником відповідача ОСОБА_2 . Матеріали справи містять її клопотання про відкладення розгляду, а отже неявку ОСОБА_2 та її в судові засідання на 09.07.2019 (а.с. 22), на 17.10.2019 (а.с.33), на 19.02.2020 (а.с. 42). 
       Також, 01.05.2020 стороною відповідача надані письмові пояснення щодо позовної заяви в яких наявні аргументи щодо вимоги про повернення коштів, представництва, відсутності у розписці умов та обов`язку повернення коштів, не зазначення яких саме доларів та не наведено будь-яких інших обставин, що правовідносин, які виникли між сторонами.
       Крім того, в судове засідання, призначене на 10.03.2021 ОСОБА_1 також надано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що з поважних причин відповідач не зможе з`явитися в судове засідання (а.с. 78).
       Жоден письмовий документ, наданий ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , не містить клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, не заявлено таке клопотання і в апеляційній скарзі, відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України. Доводи ОСОБА_1 щодо незабезпечення ОСОБА_2 огляду оригіналу боргової розписки спростовуються вищенаведеним. Подавши апеляційну скаргу, не вважав відповідач за необхідне ознайомиться з оригіналом боргової розписки і під час знаходження справи в провадженні апеляційного суду.
       Наведені обставини не свідчать, що судом першої інстанції порушені права відповідача його неявкою у судові засіданні, які призначалися неодноразово.
Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги не надають підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2021 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді:                                                  Л.В. Пузанова 

                                        Т.Г. Чорна
Повний текст постанови суду складений 19 серпня 2021 року.

Суддя                                                                                         І.В. Склярська