ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

08 липня 2021 року                                                                м. Чернівці
справа № 2-2362/2010
провадження №22-ц/822/705/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М. 
секретар Собчук І.Ю.
за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2018 року в справі за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заяви  
У  грудні  2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із  заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Заява обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з  ОСОБА_1  та ОСОБА_3   боргу за кредитним договором № 014/0001/82/40910 від 31.07.2007 року в розмірі – 75 354,90 грн., судові витрати у розмірі по 436,77 грн. з кожного. 
09 грудня 2010 року стягувачу видано оригінал виконавчого листа № 2-2362/2010 відносно боржника ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 добровільно рішення суду по справі № 2-2362/2010 не виконувалось, у зв`язку з чим 25 листопада 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно було змушене звернутися до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження. 
26 листопада 2013 року старшим державним виконавцем Донським В.Б., на підставі п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40945344 відносно боржника ОСОБА_1 .
З листопада 2013 року по даний час стягувач не отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа №2-2362/2010 від 09 грудня 2010 року відносно боржника ОСОБА_1 .
Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 21 листопада 2018 року на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України - виконавчий документ № 2-2362/2010 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі - 75354,90 грн. та судових витрат у розмірі - 436,77 грн. - не перебуває. 
23 листопада 2018 року стягувач АТ «Райффайзен Банк Аваль»  звернувся до Першого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області (правонаступник - Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ) з запитом про хід виконавчого провадження ВП №40945344 та місцезнаходження виконавчого листа № 2-2362/2010 від 09 грудня 2010 року, виданого відносно боржника ОСОБА_1 . 
Додатково стягувач просив у разі втрати виконавчого документа надати відповідну довідку, яка необхідна стягувачу для подальшого звернення до суду з відповідною заявою про видачу дублікату виконавчого листа, однак станом на 07 грудня 2018 року відповідь на запит з ВДВС на адресу стягувача не надходила. 
Вказувало, що стягувачу не було направлено органом виконавчої служби оригіналу виконавчого листа №2-2362/2010 від 09 грудня 2010 року засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Таким чином не було повернення оригіналу виконавчого листа № 2-2362, від 09.12.2010 року на адресу стягувача, документи було втрачені при пересилці. 
Посилаючись на те, що заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишається непогашена перед АТ «Райффайзен Банк Аваль», просило суд:
- видати дублікат виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль»  заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 354,90 грн та судових витрат у розмірі 436,77 грн;
- визнати поважною причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2018 року заяву задоволено. 
Визнано поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0001/82/40910 від 31 липня 2007 року у розмірі – 75 354,90 грн. та сплачені позивачем судові витрати у розмірі - 436,77 грн.
Поновлено строк АТ «Райффайзен Банк Аваль» для пред`явлення виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення боргу з АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Видано дублікат виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/0001/82/40910 від 31 липня 2007 року у розмірі – 75 354,90 грн. та сплачені позивачем судові витрати у розмірі - 436,77 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
На дану ухвалу ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Посилається на те, що у своїй заяві банк вказав, що 05 серпня 2013 року повторно звернувся до органу виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження, однак умовчав про те, що 05 серпня 2011 року постановою державного виконавця виконавчий лист був повернутий стягувачеві за його письмовою заявою, відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою від 26 листопада 2013 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ стягувачеві, за його повторним зверненням, було відмовлено у прийнятті до провадження вищевказаного виконавчого листа відповідно до приписів п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Дана постанова стягувачем не оскаржувалась.
Враховуючи те, що постановою державного виконавця від 05 серпня 2011 року повернуто виконавчий лист стягувачу, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався. Отже, початком перебігу нового строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є 06 серпня 2011 року, закінчення вказаного строку – 06 серпня 2014 року.
Вказує на те, що фактичні обставини справи свідчать про пасивну поведінку стягувача, який протягом тривалого часу не вживав заходів щодо виконання рішення суду.
Посилання в заяві на неотримання банком оригіналу виконавчого листа не ґрунтуються на жодних доказах, а оскаржуване рішення в цій частині ґрунтується виключно на припущеннях.

Позиція апеляційного суду  
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Вирішуючи питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції керувався положеннями статей 18, 431, 433 ЦПК України, п.17.4 «Перехідних положень» ЦПК України, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку про наявність підстав для поновлення заявнику строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі дубліката виконавчого листа. 
На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, обов`язковість судового рішення для виконання, втрату виконавчого листа, оскільки виконавчий лист від відділу державної виконавчої служби до стягувача не повертався.
З таким висновком не погоджується колегія суддів. 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
На підставі частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Апеляційним судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/0001/82/40910 від 31.07.2007 року у розмірі - 75354,90 грн. та за сплачені позивачем судові витрати у розмірі - 436,77 грн. з кожного (а.с.116-118).
09 грудня 2010 року на виконання вказаного рішення стягувачу видано оригінал виконавчого листа № 2-2362/2010 відносно боржника ОСОБА_1 , зі строком пред`явлення до виконання до 25 листопада 2013 року (а.с.119).
Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 05 серпня 2011 року виконавчий лист № 2-2362/2010 відносно боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачеві за його письмовою заявою.
25 листопада 2013 року «Райффайзен Банк Аваль» повторно звернувся до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.120).
26 листопада 2013 року постановою старшого державного виконавця Донського В.Б. відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.121).
Пунктом 17.4розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи пункт 17.4розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17),від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).
Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).
Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.
Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (така правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 у справа № 5/229-04, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г).
Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.
Отже, виконавчий лист № 2-2362/2010, виданий Шевченківським районним судом м.Чернівці підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили (до 25 листопада 2013 року).
Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIVстроки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
У справі, що розглядається, виконавчий лист повторно пред`явлено стягувачем до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби 25 листопада 2013 року, тобто строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався і, розпочавшись з початку, закінчився - 25 листопада 2016 року.
Натомість АТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання звернувся лише у грудні 2018 року, тобто з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Обгрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилався на поважність причин пропуску такого строку, зокрема ненадходження виконавчого документа від органів державної виконавчої служби та інформації стосовно ходу виконавчого провадження.
На підтвердження втрати виконавчого документа та не пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк апелянтом надано довідку, складену працівником банку про ненадходження від органу ДВС оригіналу виконавчого листа (а.с.115), копію виконавчого листа, копію заяви від 25 листопада 2013 року про звернення виконавчого листа до примусового виконання (а.с.120), копію постанови від 26 листопада про відмову у відкритті виконавчого провадження (а.с.121), відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 (а.с.122).
Наведені докази не свідчать про втрату виконавчого документа та поважність причин не пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк.
Водночас посилаючись у заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання на неотримання банком постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26 листопада 2013 року та оригіналу виконавчого листа, заявник до вказаної заяви долучає копії вказаних документів, що свідчить про суперечливість наведених ним доводів, наданим доказам.
При цьому АТ «Райффайзен Банк Аваль» жодним чином не обумовлено наявність об`єктивних причин не звернення до органу державної виконавчої служби протягом тривалого часу щодо отримання інформації про вказане виконавче провадження.
На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. 
Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитися з подіями процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).
У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію АТ «Райффайзен Банк Аваль»  своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.
З викладеного вбачається, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» дії для забезпечення свого права на виконання судового рішення не вчинялись, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено через власну бездіяльність стягувача, об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа на порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали суду першої інстанції, отже з АТ «Райффайзен Банк Аваль»  слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 454 гривні (2270*,2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання  відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 грудня 2018 року скасувати.
У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»  на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 454 гривні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                Н.К.Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
І.М. Литвинюк