УХВАЛА

03 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/2853/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк", відповідач, скаржник)
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 

у справі № 916/2853/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРКАВА" (далі - ТОВ "УКРКАВА", позивач) 
до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (далі - КП "Житомиртеплокомуненерго", відповідач),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович;  Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Ощадбанк" 27.07.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20 та направити справу для продовження розгляду до Південно-західного апеляційного господарського суду. Також скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.08.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 916/2853/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової      Т.М. - головуючий, Булгакової І.В., Колос І.Б.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20, якою, зокрема зупинено апеляційне провадження у справі №      916/2853/20 до отримання правового висновку Великої Палати Верховного Суду по справі №      910/10374/17.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статей 288, 290 ГПК України,  Верховний Суд встановив таке.

Згідно з частиною третьою статті 290 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Відповідно до частини п`ятої статті 44 ГПК України юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

За змістом частини першої статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами частини третьої статті 56 ГПК України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини першої статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19.

Частиною другою статті 60 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що, особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства.

При цьому підписання та/або подання заяв, клопотань, скарг є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, її підписано від імені Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" керівником філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (далі - Філії) Древницьким Д.А. 

На підтвердження наявності повноважень у Древницького Д.А. подавати касаційну скаргу від АТ "Ощадбанк" заявником до касаційної скарги додано: витяг з наказу №      507-к від 07.10.2015 про призначення Древницького Д.А. на посаду начальника філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"; копію довіреності від      19.06.2020  АТ      "Ощадбанк" виданої на ім`я начальника філії Древницького Д.А.; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ "Ощадбанк" та філії Одеського обласного управління                        АТ "Ощадбанк".

Однак, до матеріалів касаційної скарги не додано ні статуту, ані положення про філію АТ "Ощадбанк", в яких визначені повноваження начальника філії АТ "Ощадбанк"  Древницького Д.А., здійснювати саме самопредставництво інтересів АТ "Ощадбанк", як це передбачено частиною третьою статті 56 ГПК України.

Надана довіреність не є підтвердженням права на участь у справі в порядку саме самопредставництва відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України. 

При цьому, доказів наявності статусу адвоката у Древницького Д.А. не надано.

Таким чином, до матеріалів касаційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що начальник філії АТ "Ощадбанк"  Древницький Д.А.  у даній справі має право відповідно до закону представляти АТ "Ощадбанк" у якості представника (адвоката) або в порядку самопредставництва (яке підверджується статутом, положенням чи трудовим договором (контрактом)  в яких було чітко визначене його право діяти від імені такої юридичної особи (АТ "Ощадбанк") без додаткового уповноваження (довіреності), а тому відсутні підстави вважати, що касаційну скаргу підписано особою, яка має право її підписувати.

За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження наявністі у підписанта касаційної скарги повноважень на підписання касаційної скарги як адвокатом (у разі, якщо він бере участь у справі як представник) або у порядку самопредставництва.

Окрім цього, статтею 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржену ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2853/20 прийнято 05.07.2021, повний текст її підписано 06.07.2021 а, отже, останній день оскарження постанови за приписами частини першої статті 288 ГПК України, припадає на  26.07.2021.

Водночас, касаційна скарга, як зазначено вище, надіслана на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 27.07.2021, що підтверджується відміткою "Укрпошта Стандарт" на поштовому конверті.

Отже, касаційна скарга АТ "Ощадбанк" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20 подана з пропуском встановленого процесуального строку на касаційне оскарження.

В тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції скаржник отримав на електрону пошту Банку - 07.07.2021 та зареєстрував її за вх. № 8928.

За таких обставин, АТ "Ощадбанк" просить Суд поновити строк на касаційне оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20.

Колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20, дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В контексті викладеного суд зазнає, що згідно з положеннями статей 42, 43 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

При цьому суд касаційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008                 № 3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок доведення яких відповідними доказами покладено на скаржника.

На підвердження дати отримання ухвали суду додана до матеріалів касаційної скарги копія ухвали суду з власною відміткою скаржника про її реєстрацію - 07.07.2021 за вх. № 8928.

Відтак, твердження скаржника про надіслання йому судом копії ухвали суду шляхом надсилання на електронну пошту саме 07.07.2021 підтверджується виключно власною відміткою скаржника про її реєстрацію - 07.07.2021 за вх. № 8928.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що сама по собі власна відмітка скаржника про реєстрацію судового рішення без надання інших доказів не є достовірним доказом, адже її (відмітки) вчинення залежить від суб`єктивної волі скаржника. 

Істинність твердження щодо дати отримання повного тексту судового рішення має бути доведена суду доказами, які відповідають статям 76 - 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості.

При цьому Верховний Суд зазначає, що скаржником не надано доказів того, що  апеляційний суд повний текст оскаржуваної ухвали надсилав саме на електронну пошту скаржника, а датою отримання є саме 07.07.2021.

Скаржник обрав спосіб звернення з касаційною скаргою безпосередньо до суду касаційної інстанції, а отже матеріали справи у суду касаційної інстанції відсутні. За положеннями частини першої статті 294 ГПК України матеріали витребовуються судом касаційної інстанції лише у разі відкриття касаційного провадження. Таким чином суд самостійно не може перевірити факт направлення/ненаправлення сторонам судового рішення. 

Будь-яких інших належних та допустимих доказів отримання повного тексту оскаржуваної ухвали суду скаржник не надав, що унеможливлює перевірку судом обставин дотримання скаржником положень статті 288 ГПК України.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Приписами частини третьої статті 288 ГПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що скаржником до клопотання не додано достовірних, належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність поважних причин, що перешкоджали скаржнику звернутися до суду касаційної інстанції на касаційне оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20 із дотриманням процесуальних строків на касаційне оскарження судового рішення. Істинність твердження щодо дати отримання повного тексту судового рішення має бути доведена суду доказами, які відповідають статям 76 - 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає неповажними причини, наведені скаржником в обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20, оскільки скаржником не доведено обставин отримання ним копії оскаржуваної ухвали 07.07.2021 доказами, які відповідають статям 76 - 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості.

Згідно з частиною третьою статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для можливості надання клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20 з наведенням інших підстав для поновлення строку та/або доданням відповідних доказів.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 

Отже, Касаційний господарський суд зазначає, що АТ "Ощадбанк" для усунення недоліків касаційної скарги необхідно: клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення строку та/або доданням відповідних доказів; документ на підтвердження наявністю у підписанта касаційної скарги - Древницького Д.А. повноважень на підписання касаційної скарги як адвокатом (у разі, якщо він бере участь у справі як представник) або  у порядку самопредставництва.

Шляхом усунення недоліків є подання касаційної скарги в новій редакції з документом на підтвердження у підписанта касаційної скарги повновжень на іі подання та клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення строку та/або доданням відповідних доказів, які слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 44, 56, 58, 119, 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 916/2853/20 - залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.                                О. Копиленка,6.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова
Суддя                                                                                               І. Булгакова
Суддя                                                                                               І. Колос