ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/2425/20 Головуючий в І інстанції: Бойко М.Є.
Номер провадження: №22-ц/819/802/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Дундич А.О.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шевцова Олега Сергійовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Альфа-Банк", на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року, у складі судді Бойко М.Є., у справі за позовом адвоката Юріної Аліни Романівни, діючої від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області  Мустафаєва Фаріта Анваровича про скасування запису про державну реєстрацію права власності, 

В С Т А Н О В И В :

       15 червня 2020 року адвокат Юріна Аліна Романівна, діюча від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулася до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області  Мустафаєва Фаріта Анваровича, в якому просила скасувати запис про право власності № 34330906 від 22.11.2019 року на нерухоме майно – будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за Акціонерним товариством "Альфа-Банк", внесений на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49877131 від 27.11.2019 року.

       Позов обґрунтований наступним.
05.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_2 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080093П, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 440 000,00 грн зі сплатою 14,0 % річних та комісії.
Додатковою угодою №1 від 29 липня 2009 року до зазначеного договору внесено зміни, якими визначено повернення кредиту в сумі 472 883,00 грн з кінцевим терміном погашення всієї суми до 04 лютого 2028 року.
05.02.2008 року у забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПАТ "Укрсоцбанк" укладено договір поруки № 02-23-Ф080093П-131 та договір іпотеки №02-23-Ф080093П-130, за умовами якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, договором іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою права власності на предмет іпотеки.
Позивачам стало відомо, що державним реєстратором Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєвим Ф.А. 27.11.2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49877131, на підставі якого право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ "Альфа-Банк". 
З вищевказаними діями державного реєстратора позивачі не погоджуються, оскільки вважають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", проте останнім було порушено порядок та процедуру здійснення реєстраційних дій, а саме: поштові відправлення з вимогами іпотекодержателя позивачі не отримували. 
Таким чином, як вважають позивачі, у державного реєстратора Мустафаєва Ф.А. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказаний будинок за Банком у зв`язку з відсутністю доказів отримання документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. 
Крім того, зазначено, що сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.
На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" адвокат Шевцов Олег Сергійович подав 29.07.2020 року до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити з таких підстав.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання, натомість боржником ОСОБА_2 нараховується заборгованість у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань.
Іпотечний договір передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою права власності на предмет іпотеки.
Процедуру проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно вважає не порушеною, оскільки державному реєстратору було надано копію рекомендованого листа про направлення боржнику повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору кредиту та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, яке боржник не виявив бажання отримати. 

У своїх додаткових поясненнях представник відповідача АТ "Укрсоцбанк" адвокат Шевцов Олег Сергійович вважає, що позов задоволенню не підлягає також внаслідок обрання неналежного способу захисту порушеного права. Зазначив, що з набранням 16.01.2020 року чинності нової редакції ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вже не передбачено такого способу захисту порушених прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року позов було задоволено. Суд вирішив:
--- скасувати запис про право власності № 34330906 від 22.11.2019 року на нерухоме майно – будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за акціонерним товариством "Альфа-Банк", внесений на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49877131 від 27.11.2019 року; 
--- стягнути в у рівних частинах з Акціонерного товариства "Альфа-Банк", державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн, тобто по 420,40 грн з кожного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація за АТ "Укрсоцбанк" права власності на спірне нерухоме майно проведена державним реєстратором всупереч нормам чинного законодавства. У справі відсутні докази отримання іпотекодавцем ОСОБА_1 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, що однозначно свідчить про недотримання відповідачем процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеної п.61 Порядку №1127. 
Також, суд виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності здійснюється за умови зазначення у письмовій вимозі інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності.
Крім того, суд виходив з того, що вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності є належним способом захисту порушеного права, оскільки рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. При цьому суд послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

В апеляційній скарзі адвокат Шевцов Олег Сергійович, діючий від імені Акціонерного товариства "Альфа-Банк", просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14.01.2021 року. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема зазначив, що судом залишено поза увагою встановлений факт невиконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором, а також наявність в іпотечному договорі застереження про можливість звернення стягнення та визнання права власності на іпотечне майно в разі невиконання умов договору. 
Також, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що письмове повідомлення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, надіслане рекомендованим листом з повідомленням про вручення, боржником отримано не було через не виявлення ним такого бажання. Цим самим він змарнував своє право на спростування тверджень, зазначених у повідомленні.
Крім того, зазначив, що судом не враховано і того, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав. Зокрема, суд невірно трактував та застосував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, оскільки на час подання позову та на час ухвалення оскаржуваного рішення набули 16.01.2020 року чинності зміни до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких такий спосіб захисту порушеного права як скасування запису про проведену державну реєстрацію права не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до 16.01.2020 року. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19, від 03.09.2020 року у справі №914/1201/19, від 23.06.2020 року у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 року у справі №916/2464/19.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 27.07.2021 року о 14-15 годині, однак позивачі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Натомість з`явилася і брала участь у розгляді справи в усді апеляційної інстанції представник позивачів адвокат Юріна А.Р. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

05.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_2 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080093П, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 440 000,00 грн зі сплатою 14,0% річних та комісії, з кінцевим терміном погашення всієї суми до 04 лютого 2023 року (а.с.10-12).

Додатковою угодою №1 від 29 липня 2009 року до зазначеного договору внесено зміни, якими визначено повернення кредиту в сумі 472 883,00 грн з кінцевим терміном погашення всієї суми до 04 лютого 2028 року (а.с.13-16).
У якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором цього ж дня (05.02.2008 року) між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" укладено договір поруки №02-23-Ф080093П-131, за яким поручитель ОСОБА_1 зобов`язалася відповідати у повному обсязі солідарно за погашення позичальником ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080093П від 05.02.2008 року (а.с.17-18).

Додатковою угодою №1 від 29 липня 2009 року до зазначеного договору внесено зміни, якими визначено, що поручитель зобов`язується відповідати у повному обсязі солідарно за погашення позичальником ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в сумі 472 883,00 грн з кінцевим терміном погашення всієї суми до 04 лютого 2028 року (а.с.19).
Також, у якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором було укладено 05.02.2008 року іпотечний договір №02-23-Ф080093П-130, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., зареєстрований в реєстрі за №834, за яким ОСОБА_1 , в іпотеку банку було передано будинок садибного типу, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , що складається з:житлового будинку літ.А загальною площею 258,2 кв.м житловою площею 103,3 кв.м та інших будівель та споруд. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.01.2006 року Виконавчим комітетом Дніпрянської селищної ради міста Нова Каховка Херсонськоїобласті. Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 552324,00грн (а.с.20-21). 

За умовами вказаного іпотечного договору:
--- у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п.п. 2.4.3., 4.1.);
--- іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (п.4.5.3.). 

Відповідно до Інформації з різних реєстрів щодо об`єкта нерухомого майна (з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) від 26.05.2020 року вбачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна (будинок садибного типу як об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , що складається з:житлового будинку літ. А загальною площею 258,2 кв.м, житловою площею 103,3 кв.м та інших будівель та споруд) зареєстровано за АТ "Альфа-Банк" на підставі рішення державного реєстратора Мустафаєва Фаріта Анваровича, Виконавчий комітет Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, Херсонська область, індексний номер 49877131 від 27.11.2019 року (а.с.22-24). 

Із вказаної Інформації вбачається, що державну реєстрацію здійснено на підставі наступних документів: іпотечний договір №02-23-Ф080093П-130, серія та номер: 834, виданий 05.02.2008, видавник: Приватний нотаріус Іваніщенко С.І.; договір №1 про внесення змін до іпотечного договору №02-23-Ф080093П-130, серія та номер: 2725, виданий 29.07.2009, видавник: Приватний нотаріус Іваніщенко С.І.; поштове повідомлення та конверт, серія та номер: 0407322288738, виданий 20.09.2019, видавник: Укрпошта; поштове повідомлення та конверт, серія та номер: 0407322288748, виданий 20.09.2019, видавник: Укрпошта; повідомлення про порушення основного зобов`язання, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, серія та номер: 3656-13.3, видане 19.09.2019, видавник: AT "Укрсоцбанк".

Сторонами не заперечується, що належним правонаступником AT "Укрсоцбанк" за всіма правами та обов`язками стало AT "Альфа-Банк".

Отже, як встановлено, АТ "Альфа-Банк" за іпотечним договором №02-23-Ф080093П-130 від 05.02.2008 року здійснило дії зі звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовий порядок в порядку ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до Повідомлення "Про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням" вих. № 3656 – 13.3 від 19.09.2019 року, надісланого від АТ "Укрсоцбанк" до позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що банк вимагає від вказаних осіб в 30-денний строк погасити кредитну заборгованість в розмірі 855756,54 грн. Зазначені складові вказаної суми, яка обчислена станом на 16.08.2019 року. 
Також вбачається, що цією вимогою про усунення порушень банк в порядку ст.ст.33, 35, 36, 37 Закону України "Про іпотеку" попереджає, що у випадку невиконання цієї вимоги в 30-денний строк АТ "Укрсоцбанк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.37 Закону України "Про іпотеку". 
Крім того, в даній вимозі було зазначено про анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням у випадку задоволення вимог (а.с.46-47).

Згідно копіям повідомлень про вручення поштових відправлень від 09.10.2019 року та від 11.10.2019 року останні не містять доказів вручення їх позивачам, тобто підписи позивачів (адресатів) відсутні. Так, наявний запис причини невручення "за закінченням терміну зберігання" (а.с.48-49).

За Висновком про вартість майна від 13.11.2019 року, складеним ТОВ "Незалежна експертна компанія", ринкова вартість вказаного об`єкта нерухомості (будинок садибного типу з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 258,2 кв.м, який знаходиться на земельній ділянці площею 762,0 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) складає 1379050,00грн (без ПДВ) (а.с.50).

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно із ч.1 ст.36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст.37 вказаного Закону:
--- іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч.1);
--- рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч.4);
--- іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч.5).

Відповідно до ч.1 ст.38 вказаного Закону, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

За ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",  державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ч.ч.2 і 8 ст.18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно із положеннями ст.23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":
--- розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно, зокрема, у такому випадку: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством (п.1 ч.1);
--- державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника (ч.2);
--- якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви (ч.3);
--- рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч.4);
--- у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч.5).

Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

За п.61 вказаного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:
1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;
3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

По суті позивачами зазначено дві підстави позову: 
--- сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння;
--- поштові відправлення з вимогами іпотекодержателя вони не отримували, що свідчить про відсутність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

       Щодо стосується першої підстави позову, то апеляційний суд не може погодитися з нею, оскільки вона суперечить законодавству. Так, державна реєстрація права власності на підставі Іпотечного договору є законним способом набуття нерухомого майна у власність, оскільки іпотечний договір містив застереження щодо можливості звернення стягнення та визнання права власності на іпотечне майно в разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відносно ж другої підстави позову, то суд апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя та взагалі немає належних повідомлень про отримання зазначених вимог позивачами, про що правильно зазначив суд першої інстанції. Адже надані АТ "Укрсоцбанк" копії конвертів та рекомендованих повідомлень з відміткою про невручення у зв`язку з "закінченням терміну зберігання" не є доказом вручення кореспонденції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №139/929/17.

Отже, наявне порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що свідчить про те, що у державного реєстратора Мустафаєва Ф.А. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказаний будинок за Банком у зв`язку з відсутністю доказів отримання документів, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності є належним способом захисту порушеного права, оскільки рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

З приводу належного способу захисту порушеного права слід зазначити й таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У ч.2 ст.26 вказаного Закону (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення державного реєстратора, а саме 27.11.2019 року) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. 
Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Однак, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому суд першої інстанції помилково констатував необхідність використання позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" передбачено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом вказаної норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 року спосіб захисту у вигляді скасування запису вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, на теперішній час такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає. 

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 03.09.2020 у справі №914/1201/19, від 28.10.2020 у справі 910/10963/19.

Суд же першої інстанції на вказане уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про те, що заявлена позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності  є належним способом захисту порушеного права. 

З підстав наведеного позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених
позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги скаржником було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі 1261,20грн. 

Таким чином, з урахуванням задоволення скарги з позивачів на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1261,20грн – по 630,60грн з кожного. 

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шевцова Олега Сергійовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Альфа-Банк", задовольнити.

       Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

       У задоволенні позову адвоката Юріної Аліни Романівни, діючої від імені ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області  Мустафаєва Фаріта Анваровича про скасування запису про державну реєстрацію права власності,відмовити.

       Стягнути з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" судові витрати в розмірі 1261,20грн – по 630,60грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 29 липня 2021 року. 

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  О.В. Кутурланова

                                               _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська