справа № 753/5116/18                                     головуючий у суді І інстанції Каліушко Ф.А.
провадження № 22-ц/824/10619/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
15 вересня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація», ОСОБА_6 , треті особи: Київська філія Комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожній Олександр Сергійович, ОСОБА_1 , про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, відновлення становища, що існувало до порушення, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
         
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просила скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 995, виданого 13 квітня 2018 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмирук О.В., застосовані на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/5116/18. 
Заява обґрунтована тим, що підставою для звернення з клопотанням є нові обставини, які прямо пов`язані з предметом спору та свідчать про те, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову відпали. Існуюче забезпечення позову прямо унеможливлює виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року по цивільній справі № 753/16994/18, яке набуло законної сили і є обов`язковим до виконання. Вказані обставини на момент прийняття ухвали про накладення арешту на спірну квартиру не існували.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою скасувати заходи забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. ОСОБА_1 посилається на ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та на незастосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, які містяться у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 211/129/18-ц.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини не можуть вважатися належними підставами для скасування забезпечення на підставі ст. 158 ЦПК України, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають забезпечити можливість виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовних вимог, відтак характеризуються строковістю дії в часі, межі якої встановлюються або вимогами закону, або ж безпосередньо рішенням суду про застосування таких заходів. Між сторонами у справі до цього часу наявний спір щодо витребування з чужого незаконного володіння спірної квартири, а, відтак, потреба в застосуванні цих заходів не відпала, а обставини, що зумовлюють застосування цих заходів, не змінилися.
Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року вжито заходів забезпечення позову, зокрема, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу та заборонено будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам здійснювати будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зазначеної квартири.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року в частині заборони будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам здійснювати будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 140,74 кв.м. скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні цієї вимоги.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення боргу за договором позики від 13 квітня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 в якості позикодавця та ОСОБА_6 в якості позичальника, який станом на 30 серпня 2018 року становить 1 967 700 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 4 жилих кімнат, загальною площею 140,74 кв.м., житлова площа - 81,81 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1371942480000, яка належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 995, шляхом надання ОСОБА_1 права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві з наданням всіх повноважень продавця за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеному, на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що забезпечення позову унеможливлює виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року по цивільній справі № 753/16994/18, яке набуло законної сили і є обов`язковим до виконання. Вказаним рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики.  
Разом з тим, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, виходячи з наступного.
 З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 13 квітня 2018 року, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, на яке посилається заявник, ухвалено 02 грудня 2020 року. Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки, вжиті ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 11 жовтня 2019 року. Отже, арешт на квартиру в порядку забезпечення позову було накладено пізніше, ніж укладено договір іпотеки та зареєстроване відповідне обтяження на квартиру на підставі договору іпотеки.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 цього Закону).
 Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша статті 4 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки).
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду).
 Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV)).
3 липня 2018 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII (далі - Закон № 2478-VIII). Згідно з пунктом 10 розділу І цього Закону частину четверту статті 24 Закону № 1952-IV парламент доповнив пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстраціїправа власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт. 
Зазначений висновок щодо застосування норм права викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19.
За таких обставин, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру після реєстрації іпотеки жодним чином не порушує прав заявника ОСОБА_1 , оскільки при виконанні судового рішення іпотека має пріоритетне значення. 
Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
   На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.
 
Головуючий                                                                        Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                              Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                              Яворський М.А.