Справа № 426/1454/21 
Провадження № 22-ц/810/576/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                            м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Стахової Н. В.
суддів: Кострицького В. В, Луганської В. М.,
за участю секретаря Сінько А. І.,
учасники справи:
позивач - Селянське (фермерське) господарство «Мирослава»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи - Державний реєстратор приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Гребінюк Олексій Вікторович, державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та прав на нерухоме майно ЦНАП Рубіжанської міської ради Луганської області Вітер Тетяна Миколаївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будник Микола Володимирович, на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року, постановлену у складі судді Бабічевої Л. П., у приміщенні того ж суду
за заявою Селянського (фермерського) господарства «Мирослава» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Мирослава» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - державний реєстратор приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Гребінюк Олексій Вікторович, державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та прав на нерухоме майно ЦНАП Рубіжанської міської ради Луганської області Вітер Тетяна Миколаївна, про визнання права, визнання договору недійсним та скасування рішень державного реєстратора, 
                                                встановив:

У травні 2021 року Селянське (фермерське) господарство «Мирослава» (далі СФГ «Мирослава») звернулось до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Гребінюка Олексія Вікторовича від 16.02.2021 про припинення іншого речового права – права оренди СФГ «Мирослава» земельної ділянки кадастровий номер 4424084000:49:001:0009, визнати за СФГ «Мирослава» речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4424084000:49:001:0009, площею 5,8300 га, розташованої на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, що виникло у СФГ «Мирослава» на підставі договору оренди землі № б/н від 12.04.2010, укладеного з ОСОБА_1 .
Разом з позовом СФГ «Мирослава» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов СФГ «Мирослава» до ОСОБА_1 шляхом заборони  ОСОБА_1 самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 до набрання рішенням суду законної сили, а також заборонити будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які дії, приймати рішення та вносити інші записи про речове право оренди земельної ділянки площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 до набрання рішенням суду законної сили.
Заява мотивована тим, що здійснюючи фактичне та законне користування земельною ділянкою, кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 СФГ «Мирослава» весною 2021 року планувало посіяти на ній соняшник. При проведенні у лютому 2021 року інвентаризації земельних ділянок, речове право на які зареєстроване за СФГ «Мирослава», було виявлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди СФГ «Мирослава» на земельну ділянку кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 є припиненим. При цьому за даними Державного реєстру підставою припинення речового права оренди СФГ «Мирослава» земельної ділянки кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 є угода про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 12.04.2010, серія та номер: б/н, видана 28.01.2021, видавник: орендодавець ОСОБА_1 та орендар СФГ «Мирослава». Таким чином, виходячи з офіційної інформації з Державного реєстру, право оренди СФГ «Мирослава» земельної ділянки кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 припинене на підставі начебто укладеної СФГ «Мирослава» з ОСОБА_1 угоди від 28.01.2021 про дострокове розірвання договору оренди землі № б/н від 12.04.2010. Натомість, з моменту укладення договору № б/н від 12.04.2010 реєстрації речового права оренди СФГ «Мирослава» та станом на дату звернення до суду з цим позовом орендар СФГ «Мирослава» через свої органи управління або через своїх уповноважених осіб жодних рішень про припинення строкового платного користування земельною ділянкою кадастровий номер 4424084000:49:001:0009, в тому числі шляхом дострокового розірвання договору оренди землі № б/н від 12.04.2010 не приймало. Будь-яких документів про це СФГ «Мирослава» не складало і не підписувало, у судовому порядку речове право оренди СФГ «Мирослава» на земельну ділянку кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 також не припинялось. Листом № 6 від 14.04.2021 ПП «Українські геодезичні системи» повідомило, що 18.03.2021 до них звернулася громадянка ОСОБА_1 з усною заявою про виділення меж земельної ділянки площею 5,8300 га, кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 в натурі. Вказані обставини в повній мірі дають змогу дійти висновку, що протягом часу розгляду судом спору відповідач ОСОБА_1 самостійно або із залученням третіх осіб здійснить комплекс робіт з ґрунтообробки землі, посів власних сільгоспкультур і збирання відповідного врожаю, або буде всіляко затягувати збирання засіяного відповідачем врожаю з метою не допустити СФГ «Мирослава» реалізувати своє законне право орендаря. Вказане призведе до нанесення СФГ «Мирослава» значних збитків та унеможливить виконання судового рішення в частині поновлення права СФГ «Мирослава» отримати продукцію і доходи на орендованій земельній ділянці протягом тривалого часу. Також наявні підстави вбачати, що власник земельної ділянки відповідач з метою унеможливлення виконання судового рішення в частині поновлення права СФГ «Мирослава» на спірну земельну ділянку за новим правочином надасть спірну землю в оренду іншій особі із відповідною реєстрацією речового права оренди за такою особою з метою фактичного залишення за собою речового права на землю за таким удаваним або фіктивним правочином. 
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року заяву СФГ «Мирослава» про забезпечення позову задоволено.
Суд заборонив ОСОБА_1 самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 та заборонив будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які дії, приймати рішення та вносити інші записи про речове право оренди земельної ділянки площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009.
Ухвала мотивована положеннями статтей 149, 150 ЦПК України з посиланням на які, місцевий суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будник М.В., посилаючись на те, що ухвала суду не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, просить ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року про забезпечення позову скасувати та постановити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову СФГ «Мирослава» є речове право оренди земельної ділянки та поновлення порушеного права СФГ «Мирослава» шляхом визнання за ним права оренди цієї земельної ділянки, з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 5,8300 га, кадастровий номер 4424084000:49:001:0009, або з позовом про визнання права власності на врожай 2021 року позивач не звертався. Таким чином, заборона  ОСОБА_1  самостійно або з використанням допомоги інших осіб, вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 виходить за межі позовних вимог СФГ «Мирослава» і не може бути забезпечена рішенням суду. Належних та допустимих доказів того, що  ОСОБА_1  планує надати спірну земельну ділянку в оренду іншій особі із відповідною реєстрацією речового права оренди за такою особою заявником до суду не надано. Заборонивши  ОСОБА_1  самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці, суд не дослідив обґрунтованості заявлених вимог, що призвело до ухвалення неправомірного рішення про забезпечення позову. Суд не застосував зустрічного забезпечення, що є його правом, не врахував співмірності заявлених заходів забезпечення позову, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення змісту позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність їх вжиття. Забезпечення позову позбавляє відповідача як власника земельної ділянки права укладати договори міни, договору емфітевзису та продажу землі. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. 
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Будник М. В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
Позивач, відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".
Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Свою заяву про забезпечення позову товариство обґрунтовувало тим, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідачу певні дії на спірній земельній ділянці направлено на недопущення здійснення відповідачем комплексу робіт з ґрунтообробки землі та посіву власних сільгоспкультур з подальшим збиранням врожаю, та надання земельної ділянки в оренду іншим особам.
Разом з тим предметом спору даної цивільної справи є визнання договору оренди спірної земельної ділянки недійсним, скасування рішень державної реєстрації.
Тобто метою вказаного позову є захист речового права оренди СФГ «Мирослава» на спірну земельну ділянку. 
Забезпечуючи позов шляхом заборони ОСОБА_1 самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спір між сторонами виник стосовно поновлення речового права на оренду спірної земельної ділянки, та дійшов помилкового висновку відносно того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову СФГ «Мирослава».
Вказаний висновок суперечить самій суті інституту забезпечення позову, метою якого є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника в частині порушення прав відповідача обраним заходом забезпечення позову який стосується заборони будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора здійснювати будь-які дії, приймати рішення та вносити інші записи про речове право оренди земельної ділянки, оскільки вжиті заходи носять тимчасовий характер та застосовані судом виключно лише щодо речового права оренди спірної земельної ділянки, що є предметом спору між сторонами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд позбавив скаржника як власника земельної ділянки права укладати договори міни, емфітевзису, продажу землі не заслуговують на увагу, оскільки судом вжиті заходи стосовно заборони здійснювати будь-які дії, приймати рішення та вносити інші записи про речове право оренди земельної ділянки, тобто власник земельної ділянки обмежений лише щодо речового права оренди земельної ділянки і не обмежений у праві розпоряджаться належною йому земельною ділянкою з приводу відчуження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року підлягає скасуванню в частині заборони ОСОБА_1 самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з грунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009 з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у такому забезпеченні позову.
В інший частині ухвала суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року скасувати в частині заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009. 
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчинювати будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 5,8300 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 4424084000:49:001:0009.
В іншій частині ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 13 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 10 вересня 2021 року.

Головуючий 

Судді: