Ухвала
 
14 липня 2021 року
м. Київ
справа № 711/93/17
провадження №  51-3425 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2018 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,  у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Вказаних приписів кримінального процесуального закону прокурор                           ОСОБА_4 належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2018 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 прокурор ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з цим, відповідно до положень ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому у ч. 2 вказаної статті наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких судове рішення підлягає скасуванню, а саме: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
 
Також приписами ст. 415 КПК  визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, суд призначає новий розгляд у суді першої інстанції, а саме: якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Тобто, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції внаслідок істотного порушення кримінального процесуального закону прокурор повинен був керуватися статтями 412, 415 КПК, та вказати, за наявності, на підстави, вичерпний перелік яких передбачений у цих статтях.
Однак, у касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 не зазначає жодного з таких порушень, які з огляду на положення статей 412, 415 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. 
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3