ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/125/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2021 року Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати припис від 29.12.2020 №119.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем зроблено невірний висновок, про те, що Методика №315 має використовуватися після укладання відповідних договорів, передбачених  Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII  (далі - Закон України Про житлово-комунальні послуги). Таке твердження суперечить нормам  Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  введеним в дію лише 01.05.2019. Позивач зазначає, що жодна зі статей  Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  не обмежує застосування положень Методики №315, вступ в дію якої, ніяк не пов`язаний з датою укладання нових договорів згідно з нормами вказаного  Закону.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 -VІІІ, який набув чинності 01.05.2019, передбачено, що не пізніше як протягом одного року з дня введення в дію цього  Закону, співвласники незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем послуги. У разі якщо до 01.05.2020 співвласники багатоквартирного будинку самостійно не оберуть одну з моделей організації договірних відносин, то між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги. При цьому,  статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 -VІІІ, передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору за нормами нового Закону.
Тому, апелянт вважає, що донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії є правомірним і обґрунтованим та відповідає Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, оскільки остання є чинною та єдиною методикою розрахунку, що спростовує висновки відповідача наведені в приписі.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, за отриманим зверненням споживача ОСОБА_1 та за погодженням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 30.11.2020 №15.3-10/2/18259, відповідно до наказу про доведення позапланової перевірки від 07.12.2020 № 2033-п та направлення на проведення позапланової перевірки від 07.12.2020 №2033-п/1288 Управлінням захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області було проведено позапланову перевірку Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (AT «ОТКЕ»), що розташоване за адресою: вул. Реміснича, буд.55-Б, м. Чернігів.
Під час проведення перевірки було встановлено, що на виконання припису посадової особи Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 08.10.2020 №88, у грудні місяці 2020 року, за особовим рахунком № НОМЕР_1 споживачу ОСОБА_1 , було провело перерахунок плати за надання послуг з постачання теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування протягом    опалювального сезону 2019/2020.
Даний перерахунок проведено з урахуванням постанови Верховного суду України від 18.08.2020 (справа №825/394/17) без застосування методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Також встановлено, що витрати теплової енергії будинку АДРЕСА_1 здійснюється двома засобами обліку. Окремо проводиться облік теплової енергії секцій 1,2,3 будинку та окремо обліковується теплова енергія секцій 4,5,6 вищевказаного будинку. При нарахуванні кількості теплої енергії за опалення місць загального користування (далі - МЗК) секцій 4, 5. 6 будинку, суб`єктом господарювання було розподіллено теплову енергію лише між споживачами квартир з лічильниками та без лічильників, без віднімання від загальної кількості отриманої теплової енергії витрат тепла на опалення юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку.
Враховуючи наведене, відповідач дійшов висновку, що AT «ОТКЕ» здійснило перерахунок споживачу за спожиту послугу з постачання теплової енергії протягом опалювального сезону 2019/2020 з порушенням нормативних вимог, у зв`язку з чим не виконано Припис від 08.10.2020 №88.
Нарахування в опалювальному періоді 2020/2021, споживачу ОСОБА_1 проводиться у відповідності до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального роззвитку будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (далі - Методика №315). Вищевказана Методика має використовуватися після укладання відповідних договорів, передбачених  Законом України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».
Такий договір зі споживачем ОСОБА_1 не укладено, чим, на думку відповідача, було порушено пункти 13, 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої юди і водовідведення», затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630  (далі- Правила); частину 2  статті 10 Закону України від 22.06.2017 №2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; статті  12,  21 Закону України від 09.11.2017 №2189-VII «Про житлово-комунальні послуги»;  статтю 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»,  статтю 4 Закону України «Про захист прав споживачів».
На підставі вищевикладеного, з метою припинення порушень законодавства про захист прав споживачів, керуючись вимогами статей  5,  26 Закону України «Про захист прав споживачів»,  статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності»  було винесено оскаржуваний припис, яким зобов`язано позивача провести правильний перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію в опалювальний період 2019/2020 та 2020/2021 роки споживачу ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства.
Вважаючи припис від 29.12.2020 № 119, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22.11.2018 № 315    має використовуватися після укладення договорів про надання комунальних послуг передбачених  Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 -VІІІ, оскільки до 01.05.2019 та після 01.05.2019 залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію вказаного  Закону, а застосування Методики до вказаних договорів можливе лише за умови переходу на нові договірні відносини.
Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно  ст.10 Закону України від     22.06.2017 №2119-VIII "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"  (далі - Закон №2119-VIII), у будівлях, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої  статті 10 цього Закону.
Так, споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону про комерційний облік теплової енергії передбачено, що до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень  статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої  статті 10 цього Закону  при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.
Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 відповідно до  статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пункту 4 частини другої  статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ № 315, яким затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі по тексту - Методика).
Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів (пункт 1 Методики).
Відповідно до  Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»  та  Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»  (далі по тексту -  Закон № 2189), на виконання яких розроблена та затверджена вказана Методика, комунальними послугами є, зокрема, послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення.
Закон № 2189-VIII  введений в дію з 01 травня 2019 року, з цієї дати визнано такими, що втратив чинність  Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до  Закону № 1875-ІV  мешканці багатоквартирних будинків-споживачі отримають комунальні послуги: з централізованого опалення; з централізованого постачання гарячої води; з централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).
До 01 травня 2019 року підприємства тепло-, водопостачання та водовідведення надають комунальні послуги та нараховують плату за них відповідно до вимог  Закону № 1875-ІV  та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та договорів, оформлених на підставі типових договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до вимог пункту 3  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII  договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього  Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього  Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього  Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Отже, до 01 травня 2019 року та після 01 травня 2019 року залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію  Закону № 2189-VIII  та до вказаних договорів не передбачає можливості застосування виконавцями послуг вказаної Методики.
Натомість, договори про надання комунальних послуг, що були укладені раніше враховують    положення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої    води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.
З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював розподіл між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до  Закону України "Про комерційний облік теплової енергії"  та Методики №315.
При цьому, донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії відповідно до Методики, яка набрала чинності 25.01.2019, позивачем здійснювалось з жовтня 2018 року. Однак, нового договору про надання комунальних послуг товариством із споживачем укладено не було.
Таким чином, висновки відповідача про те, що донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії    позивачем споживачу в опалювальні періоди 2018-2019 та 2019 -2020 проведено з порушенням вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої    води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630,  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  є правомірними.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач не спростував суті порушень, що були покладені в основу припису.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          Л.В. Бєлова

                                                                                                    А.Ю. Кучма