ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 вересня 2021 року           справа №200/1143/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 р.  у справі  № 200/1143/21-а (головуючий І інстанції Троянова О.В.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ,  Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до  Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Донецької обласної державної адміністрації, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 10 вересня 2020 року, оформленого протоколом №10 в частині встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_1 і звернення до обласного центру медико-соціальної експертизи щодо перегляду причин інвалідності, пов`язаної з впливом аварії на ЧАЕС у зв`язку з відсутністю відповідного статусу; зобов`язати прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19_ році” серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотання щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення; зобов`язання видати (замінити) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19_ році” серії А синього кольору.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 10 вересня 2020 року, оформленого протоколом №10 в частині встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_1 і звернення до обласного центру медико-соціальної експертизи щодо перегляду причин інвалідності, пов`язаної з впливом аварії на ЧАЕС у зв`язку з відсутністю відповідного статусу; зобов`язав Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (адреса: 84306, Донецька обл., м. Краматорськ, Олекси Тихого, буд. 6) прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення ОСОБА_1 ; зобов`язав Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 1) серії А синього кольору.
Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з зазначеним рішенням суду не погодилось та звернулась з апеляційною скаргою в якій посилається на невірне застосування норм судом матеріального та порушення норм процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (частина 1 статті 15 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796)).
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986- 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Закон № 796 у редакції на 1994 рік та  видачу позивачу посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (категорія 1) від 07 жовтня 1994 року) так 2006 року містить посилання на те, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження в 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів (стаття 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 23 червня 1993 року)
Апелянт зазначає, що законодавство містить перелік документів на підставі яких видається відповідне посвідчення.
При цьому, у разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії, таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами (п. 11 Порядку), що спростовує висновок суду про те, що Прядок № 551 жодним чином не уповноважує Регіональну комісію на перевірку статусу, хоча відповідні повноваження прописані у Положенні про Регіональну комісію
Апелянт зазначає, що фактично судом досліджено документи які не надавались на розгляд комісії. 
Чинне законодавство передбачає, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є періоди роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Місто де проходив службу позивач не відноситься до зони відчуження та включено до 3 зони гарантованого добровільного відселення, а тому для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС немає законних підстав. 
Також, апелянт посилається на дискреційні повноваження щодо прийняття рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із заявою про розгляд особової справи щодо видачі посвідчення встановленого зразка, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 “Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян” - “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС” категорії -10 серії “А”.
До заяви додані наступні документи: паспорт серії НОМЕР_2 від 25.11.1995 року, посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.10.1994, довідка центрального архіву МО України від 31 грудня 1992 року №51/4000, довідка центрального архіву МО України від 30 вересня 1993 року №51/10906, довідка МСЕК серія ДОН-04 від 24.07.2006 №018326, експертний висновок від 10.06.1994 року №11400/50-649.
Згідно витягу з протоколу Регіональної комісії від 21.09.2020 №   10, встановлено факт необґрунтованої видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серія НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що у довідці архівної установи відсутні дані про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження. Звернутися до обласного центру медико-соціальної експертизи щодо перегляду причин інвалідності, пов`язаної з впливом аварії на ЧАЕС у зв`язку з відсутністю у громадянина ОСОБА_1 відповідного статусу.
Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 проходив навчальні збори у період з 06.01.1988 року по 30.03.1988 року у військовій частини НОМЕР_4 та приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Довідка від 30 березня 1988 року №1299, видана військовою частиною НОМЕР_4 , підтверджує, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах за Списком №   1. За період з 6 січня 1988 року по 1 березня 1988 року час вказаної роботи зараховується до стажу при призначенні пенсії у трикратному розмірі. З 01.03.1988 року по 30.03.1988 року до стажу зараховується у розмірі 1:1,5.
З Довідки Заводу технологічного обладнання від 12.04.1993 року №40 вбачається, що заробітна плата  за 1 квартал 1988 року ОСОБА_1 складається: з 6 січня по 7 березня – в однократному розмірі, з 8 березня по 30 березня - у двократному розмірі за роботу з ліквідації аварії на ЧАЕС, наказ №57-к від 08.04.1988 року.
Наказом від 08.04.1988 року Завода технологічного обладнання, зобов`язано головного бухгалтера заводу провести оплату ліквідатора аварії на ЧАЕС гр. ОСОБА_1 за період з 06.01.1988 року по 30.03.1988 року за календарними днями місяця. Крім того, виплатити ліквідатору аварії на ЧАЕС гр. ОСОБА_1 у двократному розмірі за двадцять два дня березня місяця 1988 року.
Експертним висновком Донецького регіональної міжвідомчої експертної ради на засіданні від 10.06.1994 року №  11400/50-6 з питання зв`язку захворювання (інвалідності) ОСОБА_1 з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС складено висновок, що захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.
Відповідно до Довідки центрального архіву Міністерства оборони України від 30 вересня 1993 року №51/10906, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_4 (с.Оране), прибув: наказ № 609 від 6 січня 1988 року, вибув: наказ №692 від 30 березня 1988 року. Отримав сумарну кількість радіації: 8,787 БЕР.
Згідно довідки МСЕК:серія ДОН-04 №  018326 дата огляду 24.07.2006, визначено 3 групу інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Інвалідність встановлено безстроково.
Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії ДОН-04 №  009589 дата огляду 24.07.2006, визначено 3 групу інвалідності, 50% (п`ятдесят) з 24.06.2006 ЛНА на ЧАЕС. Інвалідність встановлено безстроково.
07 жовтня 1994 ОСОБА_1 видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 (безстрокове). Вкладка №135288 до посвідчення №    НОМЕР_5 , де встановлено статус учасник “ЛНА на ЧАЕС” 1 категорія. Посвідчення перереєстроване.
03 березня 2020 року ОСОБА_1 видано посвідчення серія НОМЕР_6 інваліда 3 групи, що має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни.
В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 13.04.2020 №   179/1/4780 зазначено, що в архівних документах військової частини №   34102 встановлено, що ОСОБА_1 прибув для проходження спец. зборів 06 січня 1988 року та вибув 30 березня 1988 року. Дні виїздів у зону (на об`єкти, населені пункти) не відображені. Отримав дозу опромінення 8,287 БЕР. У документах відображено отримання добових “ 4   руб. 50   коп.” за добу. Місце дислокації с.  Оране. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року № 1945, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України15 січня 2019 р. за № 52/33023, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія), є постійно діючим міжвідомчим колегіальним органом, що утворюється при Мінсоцполітики для розв`язання спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії (п. 3 Положення).
Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Положення № 1945, Комісія має право: отримувати в установленому порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій інформацію, необхідну для визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; повертати матеріали особових справ громадян до регіональних комісій Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій для доопрацювання у разі виявлення розбіжностей та інших недоліків у документах з метою їх усунення; перевіряти правильність видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно із п. 4 Розділу ІІ Положення, Комісія зобов`язана при визначенні (підтвердженні) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.
Згідно із п.п. 3-7 Розділу ІІІ Положення,  рішення Комісії щодо визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видано необґрунтовано, приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Прийняті Комісією рішення фіксуються у протоколі засідання, який підписується головуючим, секретарем та членами Комісії.
Особові справи громадян надсилаються на розгляд Комісії за рішенням регіональних комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Рішення Комісії є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.
У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення Комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.
Рішення Комісії може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.
Аналогічного змісту норми визначено і у Положенні про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим  наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року №1945  та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2019 року за №52/33023.
Розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 02.08.2018 №   1026/5-18 затверджено Положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі – Положення про Регіональну комісію, доступно за посиланням Untitled - Донецька Обласна Державна адміністрація dn.gov.ua › storage › app › sites › publicinfo). 
Пунктом 4 вказаного положення передбачено, що до основних завдань комісії, зокрема належать: розгляд питань щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення; прийняття рішень щодо видачі (відмови у видачі, вилучення відповідних посвідчень). 
Регіональна комісія має право вносити клопотання уповноваженій посадовій особі облдержадміністрації щодо прийнятого Регіональною комісією рішення про видачу посвідчень … . (пп.   4 п.   5 Положення про Регіональну комісію)
Рішення комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку. (п.   13 Положення про Регіональну комісію).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 9 Закону № 796- XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
 Відповідно до  статті 9 Закону №796-XII  особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 10 Закону №796-XII  визначено осіб, які належать до учасників    ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 14 Закону №796-XII , для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10,11ічастина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2; 3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.
Згідно ст. 12  Закону №796-XII , причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Згідно частини 1 та 4  статті 15 Закону №796-ХІІ  підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Згідно ст. 65 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбаченихстаттею 17цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11.07.2018 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок № 551), який визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих. 
Згідно п. 2 Порядку №551 затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.
Пунктом 3 Порядку №551 передбачено дозвіл до 01.01.2019 року використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 21.08.2001 року № 1105 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51».
У пункті 7 Порядку №551 зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям необхідно: забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них; утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення; провести до 1 січня 2020 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень: особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.
Так, згідно пункту 11 Порядку №551, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються - на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку; особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.
У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.
Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.
З обставин справи вбачається, що до висновків про направлення документів на розгляд до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Регіональна комісія дійшла у зв`язку з тим, що у наданих документах  (довідці архівної установи) відсутні дані про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження. Комісія з тих же підстав дійшла висновку про не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження.
Як свідчать матеріали справи, Комісією центрального рівня рішення за результатами перегляду матеріалів справи ОСОБА_1 у розумінні п.  3 Порядку №  1945 не приймалось.
Матеріали справи ОСОБА_1 повернуто листом від 27 серпня 2020 року №6266/0/78-20/2912 з вищезазначених підстав, без прийняття рішення. 
З наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивача викликано на військові збори у період з 06.01.1988 по 30.03.1988 у складі військової частини №   34102. 
Місцем дислокації вказаної військової частини визначено с. Оране, Іванківського району Київської області.
Наказом Міністерства оборони України від 08.09.1997 №   322 зареєстровано у Міністерстві юстиції України 07.10.1997 за №   457/2261 затверджено Перелік військових частин, установ, організацій і підприємств Міністерства оборони України, дислокованих (які дислокувалися) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.
Пункт 71 вказаного переліку передбачає місце дислокації військової частини №   34102 Київська область, Іванківський район, с.   Оране зона радіоактивного забруднення – 3; період дислокування 06.05.1986 по 24.11.1990. 
Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №   106 “Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР “Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” та “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи” затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком №   1.
Село Оране Іванківського району Київської області згідно з додатком №   1 (редакція від 12.01.1993) включено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.
Відповідо додовідки військової частини №   34102 від 30.03.1988 №  1299 із посиланням на постанову Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 №   665/195 встановлено право позивача на державну пенсію на пільгових умовах за Списком №   1.
Вказаною вище постановою пп. “в” п.   8 передбачено, що час роботи у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС, а також військовозобов`язаним викликаним на збори зараховується у трудовий стаж та у стаж, що дає право на пільгову пенсію за Списком №   1, у трикратному розмірі.
Факт роботи у зоні відчуження за період з 06.01.1988 року по 30.03.1988 року також підтверджується довідкою Заводу технологічного обладнання від 12.04.1993 року №40 про те, що заробітна плата  за 1 квартал 1988 року ОСОБА_1 складається з 6 січня по 7 березня – в однократному розмірі, з 8 березня по 30 березня  - у двократному розмірі за роботу з ліквідації аварії на ЧАЕС, наказ №57-к від 08.04.1988 
Експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювання та інвалідності із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 10.06.1994 року №  11400/50-6 та довідкою МСЕК серія ДОН-04 №  018326 дата огляду 24.07.2006, підтверджено, що захворювання (інвалідність) пов`язано з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та з виконанням обов`язків військової служби, 3 група інвалідності.
Позивач має статус учасника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, у вкладці до посвідчення вказано про його безстроковість. 
Отже, позивач є особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1, щодо якої установлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, наявні в матеріалах справи документи згідно п.10 Порядку №55, п. 11 Порядку №551, є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Суд зазначає, що позивачем при первинному отриманні посвідчення та у подальшому було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують ушкодження здоров`я позивача та впливу небезпечних радіаційних факторів. Позивач не може нести відповідальність за подальше знищення таких документів, внаслідок чого бути позбавленим права отримання пільг, встановлених законодавством для ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС. Наведене не позбавляє статусу потерпілих осіб, яким раніше було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, відповідачем протиправно не було прийнято інформацію у наявних в справі позивача документів, які підпадають під визначений п. 11 Порядку перелік документів, на підставі одного з яких видається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та які містять усю необхідну інформацію.
Щодо посилання чапленята на не надання на розгляд комісії документів, які досліджені судом першої інстанції, суд зазначає в силу вимог п. 3 Розділу ІІ Положення № 1945, Комісія має право отримувати інформацію в установленому порядку необхідну для визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто, відповідач самостійно мав право здійснювати запит відповідної інформації та документів, проте вказаним правом не скористався та фактично поклавши тягар доказування на позивача. При цьому, предметом досліджування Комісії було саме питання правильність видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке позивач вже отримав, тобто відповідачем фактично здійснено перевірку правильності видачі посвідчення без всебічного та повного дослідження інформації щодо  підтвердження статусу позивача .
 Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
 Відповідно до  статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України  належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
 Відповідно до частини першої та другої  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
 Згідно частин 1 - 3  статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних в матеріалах справи доказів окремо та у їх сукупності, вважає, що позивачем доведено те, що він виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження (що фактично і ставилось під сумнів відповідачем), що відповідно до положень статті  10, пункту 2 частини першої статті  14 Закону №796-ХІІ  є підставами для визначення особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1. При цьому, відомості в наданих позивачем документах, не спростовують факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.
Щодо обраного судом способу захисту та дискреційні повноваження відповідачів, суд зазначає наступне.
Як зазначалось, п.11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному п, 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача т суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 справа № 826/17220/17 та від 11.02.2020 справа № 0940/2394/18 здійснено правовий аналіз ч. 4 ст. 245 КАС України та постановлено, зокрема, що  за приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які виливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу-не відбувається, за відсутності обставин для застосування дискреції. 
Частиною 2  ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на обставини справи, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та достатнім способом захисту порушеного права, у даному випадку є визнання протиправним та скасувати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 10 вересня 2020 року, оформленого протоколом №10 в частині встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_1 і звернення до обласного центру медико-соціальної експертизи щодо перегляду причин інвалідності, пов`язаної з впливом аварії на ЧАЕС у зв`язку з відсутністю відповідного статусу, зобов`язання Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 1) серії А синього кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення позивачу, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) позивачу  посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 1) серії А синього кольору.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 р.  у справі  № 200/1143/21-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 р.  у справі  № 200/1143/21-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складений та підписаний 15 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач:                                                                      Е.Г. Казначеєва 

Судді:                                                                                          І.В. Геращенко

                                                                                                      Г.М. Міронова