СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р.                                                                  Справа № 922/2306/19  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя  Пелипенко Н.М. 
за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.
за участю:
представника стягувача – адвоката Мироненко І.С. (договір про надання правової допомоги від 16.05.2021, ордер серія АХ № 1058897 від 12.07.2021)
представник боржника - адвоката Самойленко Л.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №550 від 10.05.1995, договір про надання правової допомоги адвокатом від 22.07.2021, ордер серії ХВ №  00015 від 22.07.2021)
приватного виконавця – не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича, м. Харків (вх. № 1932 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 (суддя Пономаренко Т.О.; ухвала підписана 31.05.2021), постановлену за результатами розгляду подання (вх.№12448 від 28.05.2021) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича про тимчасове обмеження виїзду за кордон 
за позовом Фізичної особи-підприємця Омельченка Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
до Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 )
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.11.2019 позов     Фізичної особи – підприємця Омельченка Олега Миколайовича до Фізичної особи - підприємця Пікуна Романа Івановича задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи – підприємця Пікуна Романа Івановича на користь Фізичної особи – підприємця Омельченка Олега Миколайовича суму заборгованості у розмірі 89 000,00 грн., пеню у розмірі 1 377,60 грн., індекс інфляції у розмірі 17 555,95 грн., 3% річних у розмірі 2 670,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 13.11.2019 заяву (вх.№26722 від 06 листопада 2019) представника Фізичної особи – підприємця Омельченка Олега Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи – підприємця Пікуна Романа Івановича на користь Фізичної особи – підприємця Омельченка Олега Миколайовича витрати на професійну правничу допомогу в розмір 2 500,00 грн. В іншій частині відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 рішення господарського суду Харківської області від 04.11.2019 року у справі №922/2306/19      скасовано. Прийнято нове рішення. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Пікуна Романа Івановича на користь Фізичної особи - підприємця Омельченка Олега Миколайовича 72 200,00 грн. основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 16838,54 грн., 1335,40 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позову. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Омельченка Олега Миколайовича на користь Фізичної особи - підприємця Пікуна Романа Івановича 2624,07 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
13.02.2020 на виконання додаткового рішення та постанови у даній справі видано відповідні накази, які пред`явлені стягувачем до виконання.
20.05.2021 до Господарського суду Харківської області від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича надійшло подання (вх.№12448 від 28.05.2021) про тимчасове обмеження виїзду за кордон, в якому приватний виконавець просив суд:
-тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), заборонити йому перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за судовим наказом щодо примусового виконання постанови у справі № 922/2306/19 від 13.02.2020, виданого Господарським судом Харківської області на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від « 06» лютого 2020 року, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Омельченка Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 72 200 (сімдесяти двох тисяч двісті) грн. 00 коп. основного боргу, інфляційних витрат в розмірі 16 838 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 54 коп., 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позову та судового наказу про примусове виконання додаткового рішення у справі № 922/2306/19 від 13.02.2020 року, виданого Господарським судом Харківської області на виконання додаткового рішення Господарського суду Харківської області від « 13» листопада 2019 року, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Омельченка Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
-тимчасове обмеження права виїзду за кордон покласти на Державну прикордонну службу України.
Вказане подання обґрунтоване ухиленням боржника від виконання рішення суду, що виявляється у несплаті боргу у добровільному порядку, приховуванні належного боржнику майна та невжитті ним заходів з виконання рішення.
На думку приватного виконавця його заява про застосування до боржника такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України є обґрунтованою, факт ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду підтверджено належними засобами доказування, а його звернення узгоджується з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 337 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 задоволено подання  (вх.№12448 від 28.05.2021) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича про тимчасове обмеження виїзду за кордон. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), заборонено йому перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за судовим наказом щодо примусового виконання постанови у справі № 922/2306/19 від 13.02.2020 року, виданого Господарським судом Харківської області на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 06 лютого 2020 року, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Омельченка Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 72 200 (сімдесяти двох тисяч двісті) грн. 00 коп. основного боргу, інфляційних витрат в розмірі 16 838 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 54 коп., 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позову та судового наказу про примусове виконання додаткового рішення у справі № 922/2306/19 від 13.02.2020 року, виданого Господарським судом Харківської області на виконання додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 13 листопада 2019 року, про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Омельченка Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем належними засобами доказування доведено факт ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду, а тому враховуючи приписи чинного законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень, наявна можливість застосувати до боржника таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України.
Боржник із даною ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне та поверхневе з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до протиправного обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, просить ухвалу  Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 скасувати та відмовити у повному обсязі у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Разом із цим скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог заявник апеляційної скарги вказує на те, що:
-право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України гарантовано статтею 33 Конституції України, проте оскаржувана ухвала суду першої інстанції порушує це право ОСОБА_1 ;
-тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце лише у виключному випадку, а застосування судом такого заходу є правом, а не обов`язком суду;
-право приватного виконавця на звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, але у даному випадку приватним виконавцем не було додано до подання достатніх доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань в рамках виконавчого провадження; 
-боржник неодноразово прибував на вимогу приватного виконавця для надання пояснень щодо об`єктивних обставин неможливості виконання зобов`язання по сплаті грошових коштів через погіршення свого майнового стану, де також надавав згоду про щомісячне відрахування коштів від своєї заробітної плати у розмірі, що передбачений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчать відповідні заяви від 27.07.2020 та від 11.05.2021;
-в матеріалах виконавчого провадження наявні докази перерахування стягувачу грошових коштів.
Йдеться в апеляційній скарзі й про те, що своїми діями ОСОБА_1 не має наміру ухилятися від виконання зобов`язань; стягувач самостійно відмовився отримувати нереалізоване майно, що належить боржнику, за ціною третіх електронних торгів; не існує жодних передумов для постійного виїзду за кордон ОСОБА_1 , оскільки останнім здійснюється професійна підприємницька діяльність, а міцні соціальні зв`язки із своєю сім`єю, колишньою дружиною та періодичне відвідування доньки від шлюбу, виключають потенційну можливість виїзду Пікуна Р.І. за кордон на постійне місце проживання; Пікун Р.І. не переховується від приватного виконавця, підтримує з ним постійний контакт та в залежності від фінансових можливостей боржник здійснює перерахування відповідних платежів з метою виконання рішення суду.
Також скаржник вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції необґрунтовано обмежує право Пікуна Р.І. на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України, оскільки перешкоджає йому відвідувати закордонні заходи та семінари, пов`язані з його професійною діяльністю, як лікаря-ветеринара з метою підвищення кваліфікації, що має значення для отримання ним потенційного доходу.  
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2021 для розгляду справи № 922/2306/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.
Ухвалою суду від 05.07.2021 поновлено заявнику апеляційної скарги  пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 та відкрито апеляційне провадження у справі № 922/2306/19; стягувачу та приватному виконавцю запропоновано у строк до 19.07.2021 (включно) подати до суду відзиви на апеляційну скаргу; справу № 922/2306/19 призначено до апеляційного розгляду на 22.07.2021 о 12:30  год.; явку учасників справи визнано необов`язковою.
19.07.2021 уповноваженим представником ФОП Омельченка О.М. – адвокатом Мироненко І.С. надано відзив на апеляційну скаргу (вх. № 8180), в якому стягувач проти доводів скаржника заперечує, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Приватний виконавець – Цимбал С.В. відзиву на апеляційну скаргу не надав.
У судовому засіданні 22.07.2021 оголошено перерву до 28.07.2021 о 12:00 год.
В судове засідання 28.07.2021 з`явилися уповноважені представники стягувача та боржника, які надали усні пояснення у справі.
Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, заслухавши у судовому засіданні 28.07.2021 уповноважених представників стягувача та боржника, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджена така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, в розумінні статті 337 Господарського процесуального кодексу України, статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тому наявні правові підстави для задоволення подання приватного виконавця у цій справі.
Крім того, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зауважено, що обмеження фізичної особи – боржника у цій справі у перетині кордону України може змусити останнього виконати свої зобов`язання за судовим рішенням або віднайти шляхи врегулювання боргового зобов`язання із стягувачем.
Колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку вказану ухвалу,  повністю погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 04.11.2019 частково задоволено позов ФОП Омельченка О.М. до ФОП Пікуна Р.І. Стягнуто з ФОП Пікуна Р.І. на користь ФОП Омельченка О.М. суму заборгованості у розмірі 89000,00 грн, пеню у розмірі 1377,60 грн, індекс інфляції у розмірі 17555,95 грн, 3% річних у розмірі 2670,00 грн та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 13.11.2019 заяву (вх.№26722 від 06 листопада 2019) представника ФОП Омельченка О.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ФОП Пікуна Р.І. на користь ФОП Омельченка О.М. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2020 рішення Господарського суду Харківської області від 04.11.2019 у справі №922/2306/19 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ФОП Пікуна Р.І. на користь ФОП Омельченка О.М. 72200,00 грн основного боргу, інфляційні втрати в розмірі 16838,54 грн, 1335,40 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ФОП Омельченка О.М. на користь ФОП Пікуна Р.І. 2624,07 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
13.02.2020 на виконання додаткового рішення та постанови у даній справі видано відповідні накази.
Приватний виконавець Цимбал С.В., звертаючись до господарського суду в порядку статті 337 Господарського процесуального кодексу України із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України послався на те, що  рішення суду у справі № 922/2306/19 боржником не виконано і останній  ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо сплати ФОП Омельченку О.М.  присуджених за рішенням суду коштів за рахунок належного боржнику майна і доходів.
Приватний виконавець Цимбал С.В. наголосив, що ухилення ОСОБА_1 від сплати боргу в рамках ВП№61707879, а саме несплата боргу самостійно, а також приховування належного йому майна, унеможливлює здійснення виконавцем реалізації вказаного майна боржника, а також проведення інших виконавчих дій, які б забезпечили повернення боргу стягувачу.
Розглядаючи вказане подання суд першої інстанції перш за все виходив з того, що приватним виконавцем підтверджено вчинення ним ряду виконавчих дій з метою виконання судового рішення у даній справі.
Як з`ясовано судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи,   11.03.2020 та 16.03.2020 на підставі наказів суду від 13.02.2020 № 922/2306/19 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбал Сергієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61523158  та №61558721 відповідно.
02.04.2020           приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження за № 61707879.
Приватним виконавцем отримані відповіді з Державної фіскальної служби України, про те, що у боржника є відкриті рахунки в банківських установах, а саме: в AT «СБЕРБАНК», в AT КБ «ПРИВАТБАНК», в AT «ОЩАДБАНК», в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», в AT «УКРСИББАНК».
12.03.2020, 02.04.2020, 07.07.2020 та 24.11.2020 приватним виконавцем   винесені постанови про арешт коштів боржника та виставлені платіжні вимоги.  Частково були списані грошові кошти у розмірі 417,09 грн. Кошти на рахунках відсутні.
Управління Пенсійного фонду України у відповідь на запит приватного виконавця повідомило, що останнє місце роботи ОСОБА_1 є ТОВ «ВЕТЛІДЕР» (код ЄДРПОУ 37657320).
08.04.2020 приватним виконавцем винесена постанова про звернення на заробітну плату боржника, та направлена для виконання в бухгалтерію підприємства, але згідно звіту про здійснені відрахування та виплати з ТОВ «ВЕТЛІДЕР», боржник ОСОБА_1 зарплату не отримував.
Виходом приватного виконавця за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою прописаний, але не мешкає. Майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, за цією адресою не виявлено.
12.03.2020 приватним виконавцем Цимбалом С.В. в рамках ВП№61707879 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належні ОСОБА_1 транспортні засоби - легковий автомобіль ЗАЗ11057 з д.н.з. НОМЕР_3 та легковий автомобіль DAEWOO MATIZ з д.н.з. НОМЕР_4 , а також постанову про розшук майна боржника, а саме вищевказаних транспортних засобів, що також  підтверджується відповіддю начальника Департаменту патрульної поліції управління поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Стрижак А. №1331/41/14/01-2021 від 11.02.2021 та відповіддю Міністерства внутрішніх справ України на №99617423 від 24.03.2021.
Відповідно до отриманої приватним виконавцем відповіді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби №6504/6/20-40-24-15-20 від 02.03.2021, обсяг доходу за 2020 рік Пікун Р.І. складає 313887,29 грн.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником Пікун Р.І. зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 . Вказане нерухоме майно не було реалізовано на третіх електронних торгах, які відбулись 02.11.2020. Стягувач відмовився отримати нереалізоване майно за ціною третіх електронних торгів.
08.08.2020 приватним виконавцем отримано відповідь від Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, згідно якої   громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документувався паспортом для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 від 25.05.2016 терміном дії до 25.05.2026.
Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено державного виконавця про те, що громадянин України ОСОБА_1 перетинав державний кордон України, а саме:
-пункт пропуску Бориспіль-D, 24.01.2021 в`їзд,
-пункт пропуску Бориспіль-D, 14.01.2021 виїзд, 
-пункт пропуску Гоптівка, 09.01.2021 виїзд,
-пункт пропуску Бориспіль-D, 14.11.2020 в`їзд,
-пункт пропуску Бориспіль-D, 10.11.2020 виїзд,
-пункт пропуску Харків, 19.07.2020 в`їзд,
-пункт пропуску Харків, 16.07.2020 виїзд,
-пункт пропуску Гоптівка, 14.07.2020 в`їзд,
-пункт пропуску Гоптівка, 14.07.2021 виїзд,
-пункт пропуску Харків, 06.03.2020 в`їзд;
Згідно наданих пояснень ОСОБА_1  приватним виконавцем з`ясовано, що боржник працює ветеринарним лікарем в ТОВ «ВЕТЛІДЕР», але доходів не отримує, мешкає на зйомних квартирах, власного житла не має.
Приватний виконавець вважає, що ухилення боржника від виконання судового рішення приватний виконавець підтверджується такими фактичними обставинами:
(1) боржник  – ФОП Пікун Р.І., не виконує рішення суду у справі № 922/2306/19, у тому числі добровільно; 
(2) обізнаний про свій обов`язок сплатити заборгованість в межах виконавчого провадження, адже виконавцем здійснюються повідомлення боржника про вчинення виконавчих дій по ЗВП№ 61707879; 
(3) боржник – ФОП Пікун Р.І.  володіє транспортними засобами (легковими автомобілями ЗАЗ11057 з д.н.з. НОМЕР_3 та  DAEWOO MATIZ з д.н.з. НОМЕР_4 ), реалізація яких могла б забезпечити часткове виконання зобов`язань в рамках виконавчого провадження №61707879, але свідомо ухиляється від виконання рішень суду та переховує належні йому транспортні засоби, що унеможливлює реалізацію виконавцем вказаного рухомого - на торгах; 
(4) боржник має задекларований дохід за 2020 рік в сумі 313887,29 грн, але продовжує не виконувати рішення суду в рамках виконавчого провадження.
На переконання приватного виконавця, Пікун Р.І. стабільно виїжджає за кордон, а отже має фінансову можливість кожного разу оплачувати такі не дешеві поїздки. Крім цього активний перетин боржником кордону дає підстави вважати, що Пікун Р.І. має всі об`єктивні можливості виїхати за кордон з метою уникнення виконання рішень суду щодо сплати його заборгованості перед стягувачем, та не повернутись на територію України в подальшому, чим порушить права Омельченка О.М. на отримання завданої йому не виконанням договірних зобов`язань шкоди. Отже, всі вжиті виконавцем заходи не дали бажаного результату, Пікуном Р.І. так і не виконуються рішення суду належним чином.
Відповідно до статті 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.
За своєю суттю обмеження у праві виїзду за межі України є тим заходом, який застосовується судом по відношенню до боржника у випадку вжиття виконавцем всіх можливих від нього заходів спрямованих на виконання рішення суду, які як наслідок залишились безрезультатними, в зв`язку з чим виникає необхідність вжиття даного заходу як виключного.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Пунктом 19) частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.
Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. 
Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. 
При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до  статті 124 Конституції України  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
Відповідно до  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Як роз`яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», яке варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Так, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).
Разом з цим, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.
За своєю суттю обмеження у праві виїзду за межі України є тим заходом, який застосовується судом по відношенню до боржника у випадку вжиття виконавцем всіх можливих від нього заходів спрямованих на виконання рішення суду, які як наслідок залишились безрезультатними, в зв`язку з чим виникає необхідність вжиття даного заходу як виключного.
Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів з`ясовано, що приватним виконавцем доведено, що ним було вчинено усі можливі заходи з примусового виконання судового рішення та вжито усі необхідні і можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду. 
Крім того, з усіх наданих приватним виконавцем до подання доказів вбачається наявність обставин свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду, що підтверджується належними та достатніми доказами, оскільки ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Приватним виконавцем при зверненні з відповідним поданням належними та допустимими доказами в контексті приписів статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доведено ухилення боржника від виконання  покладених на нього рішенням суду зобов`язань (доведено факт приховування   ОСОБА_1 рухомого майна та можливих доходів; невжиття ОСОБА_1 будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти на користь стягувача). Відтак висновок суду першої інстанції про задоволення  подання приватного виконавця є правомірним.
Скаржником не надано до суду апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження того факту, що ним вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання рішення суду у цій справі. При цьому списання у примусовому порядку приватним виконавцем з рахунка боржника коштів у розмірі 417,09 грн, при наявності невиконаного рішення суду про стягнення значної суми боргу та судових витрат у понад 90 тисяч гривень, свідчать про прояв бездіяльності боржника щодо виконання   рішення суду. 
Ухилення боржника у цій справі від виконання рішення надає суду право застосувати виключний захід забезпечення виконання судового рішення тимчасове обмеження боржника – ОСОБА_1 у виїзді за межі України за поданням приватного виконавця.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє з огляду на таке. 
ФОП Пікун Р.І. наполягає на тому, що оскаржувана ухвала порушує його права  на свободу пересування та необґрунтовано обмежує його права, в тому числі, й право на працю, оскільки перешкоджає йому відвідувати закордонні заходи та семінари, пов`язані з його професійною діяльністю, як лікаря-ветеринара з метою підвищення кваліфікації, що має значення для отримання ним потенційного доходу.  
Колегія суддів зазначає, що обмеження, застосовані оскаржуваною ухвалою є тимчасовими (до виконання рішення суду у цій справі) та стосуються виїзду за межі України і не порушують прав ОСОБА_1 на працю у ветеринарній клініці або в іншому місці на території України. Також боржник не підтвердив, що у 2020-2021 роках він   виїздив за кордон виключно в робочих цілях, а не на відпочинок або задля отримання додаткового доходу.
Більш того, скаржник не підтвердив жодними наданими до апеляційної скарги доказами, що він не має доходу від своєї підприємницької діяльності або не має  нерухомого та рухомого майна, за рахунок яких може бути погашена його заборгованість перед стягувачем. 
Крім того, скаржником у апеляційній скарзі не наведено аргументів  стосовно можливості  виконання рішення за рахунок продажу належних йому транспортних  засобів (легкових автомобілів ЗАЗ11057 з д.н.з. НОМЕР_3 та  DAEWOO MATIZ з д.н.з. НОМЕР_4 ), реалізація яких могла б забезпечити часткове виконання зобов`язань в рамках виконавчого провадження №61707879. 
Водночас явка боржника до виконавця свідчить лише про те, що Пікун Р.І. не  ухиляється від виконання законних вимог виконавця, але це жодним чином не спростовує факту  ухилення боржника від виконання рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що така поведінка боржника  доводить, що останній продовжує свідомо ухилятись від виконання рішення суду. 
Обмеження пересування повинно ґрунтуватись на законі, переслідувати легітимні цілі, знаходитись у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.
При вирішенні пропорційності обмеження пересування боржника, колегія суддів апеляційного суду вважає, що воно дійсно сприятиме виконанню рішення суду, оскільки у боржника наявна можливість сплатити заборгованість шляхом продажу рухомого майна, що знаходиться у його власності, водночас, виїжджаючи за кордон, та маючи тягар утримання майна, боржник приховує свій дохід, уникаючи виконання рішення суду.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваної ухвали та її прийняття з порушенням норм процесуального закону, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (за кордон) боржника.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 відповідає вимогам, встановленим статтями 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича, м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 задоволенню не підлягає.
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного  апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пікуна Романа Івановича, м. Харків на ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 у справі № 922/2306/19 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.07.2021. 

Головуючий суддя                                                                    С.В. Барбашова

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко