Ухвала
Іменем України
19 липня 2021 року
м. Київ
справа № 309/1359/21
провадження № 51- 3452 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року та ухвалу судді Закарпатського апеляційного суду від 16 червня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку у зв`язку з порушеннями норм Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить скасувати судові рішення та зобов`язати органи досудового розслідування в Закарпатській області повернути йому арештовані судом грошові кошти.  
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна – грошових коштів, накладеного ухвалою суду від 20 травня 2021 року в рамках кримінального провадження № 42020070210000064 від 26 червня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.345 КК України. 
Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, на підставі ч.4 ст. 399 КПК, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді. 
ОСОБА_4 , не погодившись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, звернувся із вказаною скаргою, яку просить задовольнити. При цьому посилається на необґрунтованість і невмотивованість судових рішень з огляду на недотримання вимог статей  8, 29, 30, 55  Конституції України, ст. 32, ч.2 ст.234 КПК. При цьому посилається на те, що він не є процесуальною особою в кримінальному провадженні № 42020070210000064, яке стосується його сина, тому органами досудового розслідування незаконно було проведено обшук в його будинку та вилучено грошові кошти, на які накладено арешт в рамках цього провадження. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно із положеннями ч.3 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.  Ч.1 та ч.2 ст.309 КПК визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Зокрема пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК визначено оскарження під час досудового розслідування в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому. 
Суддею апеляційної інстанції не встановлена підстава для оскарження судового рішення, передбачена  у п. 9 ч.1 ст.309 КПК, та у касаційній скарзі переконливих доводів про  наявність такої підстави не зазначено. 
Як вбачається із наявних у Суді матеріалів за скаргою, відповідно до вимог ст. 174 КПК слідчим суддею розглянуто по суті та відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна – грошових коштів. Окремого оскарження під час досудового розслідування  в апеляційному порядку рішення слідчого судді за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, положення вказаної статті КПК не містять. 
Питання про оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані вищезазначеними спеціальними нормами чинного КПК.
З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду обґрунтовано звернув увагу на те, що  зазначеними нормами чинного КПК передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та КПК не містить норм, які б свідчили протилежне, а саме про можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна. Також в ухвалі суддя апеляційного суду  зазначив про те, що вказівка слідчого судді в резолютивній частині ухвали про можливість оскарження судового рішення в апеляційному порядку, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону. 
При цьому, суддя апеляційного суду розглянувши матеріали за апеляційною скаргою, врахував положення статей 174, 307, 309, 392 КПК, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини та обґрунтованодійшов висновку про те, що зазначеними нормами чинного КПК не передбачено окреме оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна. 
У силу ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (Рішення у справі "Скорик проти України" від 08 січня 2008 року).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційно ОСОБА_4 ького М.М. на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року та ухвалу судді Закарпатського апеляційного суду від 16 червня 2021 року відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :