УХВАЛА

31 серпня 2021 року 
Київ
справа №360/732/20
адміністративне провадження №К/9901/36539/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №360/732/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, -

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області Луганської обласної державної адміністрації Луганської обласної військово цивільної адміністрації (далі - відповідач 1), Луганської обласної державної адміністрації Луганської обласної військово цивільної адміністрації (далі - відповідач 2), в якому просив:
визнати протиправними та скасувати рішення, оформлене протоколом №1 від 17 січня 2020 року постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області Луганської обласної державної; адміністрації - Луганської обласної військово - цивільної адміністрації в частині затвердження змісту оголошення про проведення конкурсу на зайняття посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи та встановлення у вказаному оголошенні кваліфікаційних вимог до претендентів, які не відповідають вимогам чинного законодавства та, відповідно, оприлюднення такого оголошення на офіційному веб-сайті Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації;
визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 2 від 03 лютого 2020 року постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово - цивільної адміністрації в частині не допущення до конкурсу ОСОБА_1 та допущення до конкурсу ОСОБА_2 ;
визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 3 від 07 лютого 2020 року постійно діючої конкурсної комісії з проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово - цивільної адміністрації щодо обрання ОСОБА_2 переможцем конкурсу на зайняття посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи та внесення відповідного подання про його призначення, з укладенням контракту;
визнати результати конкурсу Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово - цивільної адміністрації на зайняття посади начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи оголошеного 26 грудня 2019 року недійсними;
визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Луганської ОДА - керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації "Про призначення ОСОБА_2 на посаду начальника Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи" № 50-к від 10 лютого 2020 року.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із даними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про передачу справи №360/732/20 на розгляду Великої Палати Верховного Суду.
Клопотання обґрунтовано тим, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
На думку позивача, у цій справі існує виключна правова проблема, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, яка полягає: у відсутності врегулювання правового статусу бюро судово-медичної експертизи в Україні та відповідно й їх керівників; у відсутності єдиного підходу та правого врегулювання наявних критеріїв для конкурсного відбору керівних посад в бюро судово-медичної експертизи, які згідно Закону України «Про судову експертизу» повинні відноситись до Державних спеціалізованих установ; у не вірному використанні на теперішній час при проведенні конкурсів на посаду начальників бюро судово-медичної експертизи в Україні порядку та критеріїв визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1094, яким затверджено порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також наказ МОЗ від 31 жовтня 2018 року № 1977 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», які не узгоджуються з наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», який в свою чергу зазначає критерії до посади начальника бюро судово-медичної експертизи, має погодження з Верховним судом України, Генеральною прокуратурою України, Головою служби безпеки України, Міністром внутрішніх справ України та відповідає Закону України «Про судову експертизу»,
Скаржник зазначає, що додатковим фактором, який свідчить про винятковість даної правової проблеми є те, що керівна особа судово-медичної експертизи не тільки виконує управлінські-розпорядчі функції, а й є особою яка головує та приймає участь в самому процесі виконання судово-медичних експертиз, як фахівець в галузі судово-медичної експертизи, неправильне призначення якого погрожує правильності рішень, які приймаються в питаннях, пов`язаних з життям та здоров`ям людей, а також з подальшою правовою кваліфікацією відповідних злочинів правоохоронними органами.
Колегія суддів дослідивши доводи заявленого клопотання про передачу справи №360/732/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, для вирішення виключної проблеми у формуванні єдиної правозастосовної практики в подібних судових спорах, вважає що у задоволенні останнього необхідно відмовити.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 346 КАС України, передбачає наявність у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі 804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:
- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;
- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;
- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;
- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:
- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;
- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;
- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;
- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.
Згідно зі частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №   1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих  Конституцією  і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закон № 1402-VIII діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.
Враховуючі викладене, колегія суддів вважає, що наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створює підстави для передачі на розгляд Великій Палаті Верховного Суду справи №360/732/20.
З урахуванням вищезазначеного, клопотання відповідача про передачу справи №360/732/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 343, 346, 347, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №360/732/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду