ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2021 р.           Справа№ 910/11096/13
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Демидової А.М. 

при секретарі судового засідання Звершховській І.А.,
за участю представників:
від позивача: Попов Я.О.,
від відповідача: Хіміч Б.С.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксепт-Транс»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 (повний текст підписано 05.08.2021)
у справі № 910/11096/13 (суддя Марченко О.В.)
за позовом          Антимонопольного комітету України
до          Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксепт-Транс»
про          стягнення 270  000,00 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави заявлених вимог.
09.07.2021 Антимонопольний комітет України (далі - АМК) звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксепт-Транс» (далі - ТОВ «Аксепт-Транс») в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені та видачу дубліката відповідного наказу.
В обґрунтування поданої заяви АМК вказує, що 07.06.2021 отримав лист Департамента державної виконавчої служби № 23083/2-21 від 27.05.2021 у якому, зокрема, зазначено, що 22.06.2017 держаним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»  винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»  заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; ВП № 47518707 передано на зберігання та відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5,  знищено.
При цьому АМК стверджує, що не отримував від ВДВС постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а також не отримував оригінал наказу суду.
Саме з моменту отримання вказаного листа АМК стало відомо, що наказ суду на теперішній час не виконано, наказ у АМК відсутній та на виконанні у ВДВС не перебуває, а отже є втраченим саме ВДВС.
Посилаючись на ст. 329 ГПК України, АМК вважає, що суд може визнати причини пропуску строку пред`явлення наказу до виконання поважними та може його відновити.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 заяву АМК про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до виконання та видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13, задоволено. Поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до 02.08.2022. Видано дублікат наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13.
Задовольняючи заяву АМК, господарський суд першої інстанції вказав, що прострочення пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 сталося не з вини АМК, а через зволікання ВДВС. У зв`язку з тим, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13 не виконано та судом встановлено факт втрати наказу від 23.07.2013, місцевий господарський суд задовольнив заяву АМК та видав дублікат наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ «Аксепт-Транс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в обґрунтування якого вказує, що отримало копію оскаржуваної ухвали 09.08.2021 нарочним.
В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Аксепт-Транс» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права (ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 80, 86, 329 ГПК України, пп. 19.4 п. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України); вважає, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи. ТОВ «Аксепт-Транс» вважає, що наказ Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі № 910/11096/13 не було втрачено. На думку скаржника, АМК мало надати до поданої заяви довідку органу поштового зв`язку (поштового відділення) про втрату поштового відправлення, в якому пересилався наказ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 та витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 поновлено ТОВ «Аксепт-Транс» пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аксепт-Транс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі № 910/11096/13. Розгляд справи призначено на 08.09.2021.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М.

Позиції учасників справи.
АМК надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як законну та обґрунтовану.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
АМК звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» 135  000,00 грн штрафу, накладеного на відповідача рішенням АМК від 26.12.2012 № 1047-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - рішення № 1047-р), та 70  875,00 грн пені, нарахованої за неналежне виконання рішення № 1047-р, а всього 205  875,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2013 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Аксепт-Транс» на користь АМК 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені;  а в доход Державного бюджету України - 4  968,00 грн судового збору.
23.07.2013 на виконання вказаного рішення видано накази.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2013 виправлено допущену в п. 2 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 у справі № 910/11096/13 описку шляхом заміни слів «на користь Антимонопольного комітету України (03680, м. Київ-35, вул. Урицького, 45; ідентифікаційний код 00032767» на «в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків по коду  класифікації доходів бюджету  21081100 (символ звітності 106)».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 заяву АМК про виправлення помилки в наказі від 23.07.2013, виданому на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13, задоволено; виправлено допущену в наказі від 23.07.2013 зі справи № 910/11096/13 помилку шляхом: заміни слів «на користь Антимонопольного комітету України (03680, м. Київ-35, вул. Урицького, 45; ідентифікаційний код 00032767» на «в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації доходів бюджету  21081100 (символ звітності 106)».
08.05.2015 стягувач звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва (далі - ВДВС) з наказом Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені та заявою про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2015 №300-29/09-4845.
Постановою ВДВС від 15.05.2015 відкрито виконавче провадження ВП №47518707 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 у справі №910/11096/13.
Протягом 2016-2021 років АМК як стягувач у виконавчому провадженні користувався своїми правами, визначеними ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та неодноразово дійснював запити у телефонному режимі у державного виконавця інформація про хід виконавчого провадження та про вжиті заходи щодо своєчасного і повного виконання зазначеного наказу, але ВДВС зазначеної інформації не надавало.
АМК звертався до ВДВС із запитами (від 10.02.2017 №300-29/02-1426 та від 25.04.2018 №300-29/02-5147) про надання інформації про хід виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені, а також АМК просив надати постанови, прийняті у ході ВП №47518707 з виконання зазначеного наказу, але ВДВС взагалі не реагував на запити стягувача.
02.05.2019 АМК звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 02.05.2019 № 300-29/02-5735 на бездіяльність державного виконавця ВДВС.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2019 відмовлено головному державному виконавцеві Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Казанцеву Д.О. у видачі дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 у справі №910/11096/13.
Листом від 10.05.2019 №11566-26-19/20.4 Міністерство юстиції України повідомило АМК про те, що скаргу АМК було направлено за належністю до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - УДВС) та встановлено строк для надання відповіді на скаргу АМК, проте УДВС не надало стягувачу жодної інформації.
АМК вкотре звернувся до ВДВС з листом від 02.04.2020 №300-29/02-4847, в якому просив повідомити хід ВП №47518707, та з листом від 05.05.2021 №300-29/01-6962 до Міністерства юстиції України, у якому просив посприяти примусовому виконанню рішень господарського суду міста Києва, стягувачем у яких є АМК.
07.06.2021 АМК отримало лист Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) від 27.05.2021 № 23083/2-21 в якому, зокрема, зазначено, що 22.06.2017 державним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»  заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; ВП № 47518707 передано на зберігання та відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5,  знищено.
Станом на 29.06.2021 (дата підписання заяви) оригінал наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені, разом із постановою ВДВС про закінчення виконавчого провадження до АМК не надходили, тому заявник не виключає можливості втрати наказу.
Рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 у справі № 910/11096/13 станом на 29.06.2021 (дата підписання заяви) не виконане в добровільному порядку.
09.07.2021 АМК звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені та видачу дубліката відповідного наказу.
22.07.2021 ТОВ «Аксепт-Транс» подало заперечення на заяву АМК, у якому вказує, що на момент звернення стягувача із заявою про видачу дубліката наказу трирічний строк для його пред`явлення до виконання минув, а тому стягувачу необхідно відмовити у задоволенні вимог щодо видачі дубліката виконавчого документа. У поданому запереченні ТОВ «Аксепт-Транс» також зазначило, що в поданій АМК заяві відсутні докази та обґрунтування поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; на час звернення АМК із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 у справі №910/11096/13, трирічний строк для його пред`явлення до виконання сплинув.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.
Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі ст. 326 ГПК України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення викладені у ст. 115 ГПК України  в редакції до 15.12.2017, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
При розгляді заяви про поновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. При цьому ГПК України  не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.
Таким чином пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути поновлено з причин, визнаних господарським судом поважними. При цьому причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів відповідно до ст. 86 ГПК України.
Зважаючи на доводи поданого ТОВ «Аксепт-Транс» заперечення на заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката про те, що строк пред`явлення наказу до виконання не може бути поновлено у зв`язку з відсутністю поважних причин пропуску такого строку, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що, як встановлено вище, АМК протягом 2016-2021 років вчиняв дії, спрямовані на отримання інформації про хід ВП №47518707 та прийнятих у цьому виконавчому провадженні процесуальних документів, але ВДВС зазначеної інформації не надавало, запити АМК залишались без реагування. 
За наведених підстав, з огляду на подані АМК докази та встановлені у справі обставини, враховуючи, що прострочення пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені сталося не з вини АМК, а через зволікання ВДВС, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    №910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені до виконання.
Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком господарського суду першої інстанції не погоджується та вважає, що АМК не було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, з огляду на таке.
На момент видачі наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 та на час відкриття виконавчого провадження № 47518707 (постанова від 15.05.2015) діяв Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання (п. 2 ч. 1 ст. 22, п. 1 ч. 1 ст. 23 названого Закону).
Водночас 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.
Пунктом 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII  визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII  виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII).
У справі, що розглядається, на момент набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (05.06.2016) строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 ще не закінчився (перервався пред`явленням до виконання 08.05.2015, постановою ВДВС від 15.05.2015 відкрито виконавче провадження ВП №47518707). Оскільки стягувачем за наказом Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 є державний орган - АМК, то з урахуванням положень п. 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII  та ч. 1 ст. 12 цього Закону, на цей наказ поширюється вимоги щодо строку його пред`явлення до виконання - впродовж трьох місяців.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
У вказаній статті чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.
Проте у цій справі до суду не було надано належних доказів направлення на адресу АМК постанови державного виконавця від 22.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом у порядку, визначеному ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»    або отримання АМК такої постанови разом з наказом Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 в період до 07.06.2021, що позбавило стягувача можливості бути обізнаним про вчинення відповідних дій державним виконавцем та в подальшому реалізувати своє право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Матеріалами справи підтверджується повідомлення АМК про винесення 22.06.2017 державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу тільки 07.06.2021, коли АМК отримало лист Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.05.2021 № 23083/2-21.
Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що за текстом вказаного листа взагалі відсутні відомості про направлення АМК постанови від 22.06.2017 (ВП № 47518707) про повернення виконавчого документа стягувачу.
У постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі №910/18165/13 зроблено висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/3410/15-ц та від 29.01.2020 у справі №344/19847/18, від 20.07.2021 у справі №910/20594/15.
Отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документу (що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.
Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про винесення постанови про повернення виконавчого документу 07.06.2021, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 07.06.2021 (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення постанови про повернення виконавчого документа), і становить три місяці, тобто до 07.09.2021.
АМК звернулось до суду із заявою, що розглядається, 09.07.2021 (згідно з відтиском календарного штемпеля відділу поштового зв`язку на адресному боці конверта, в якому заява надійшла до Господарського суду міста Києва), тобто з дотриманням встановленого Законом тримісячного строку.
Наведеним спростовуються доводи заперечень та апеляційної скарги ТОВ «Аксепт-Транс» про пропуск АМК строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наказ Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі № 910/11096/13 не було втрачено і АМК, звертаючись із заявою, мав надати до поданої заяви довідку органу поштового зв`язку (поштового відділення) про втрату поштового відправлення, в якому пересилався наказ, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.
Як зазначено у ч. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.
Частиною 11 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Із аналізу Правил надання послуг поштового зв`язку вбачається, що Кабінет Міністрів України визначив в окрему категорію поштових відправлень рекомендовані листи.
Відповідно до ч. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок»  передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абз. 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України  допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи вказані норми, суд робить висновок, що належним доказом надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є квитанція, касовий чек або інший розрахунковий документ пошти про оплату рекомендованого поштового відправлення.
Проте у цій справі до суду не було надано доказів направлення на адресу АМК постанови що держаного виконавця від 22.06.2017 ВП № 47518707 про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом у порядку, визначеному ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»  або отримання АМК такої постанови разом з наказом Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 в період до 07.06.2021.
Матеріалами справи підтверджується повідомлення АМК про те, що 22.06.2017 держаним виконавцем відділу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»  винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу тільки листом № 23083/2-21 від 27.05.2021, який було вручено АМК 07.06.2021.
Відомості про направлення АМК постанови від 22.06.2017 (ВП № 47518707) про повернення виконавчого документа стягувану за текстом вказаного листа відсутні.
В цьому випадку колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15.

Щодо видачі дубліката наказу.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ суду є виконавчим документом (ч.ч. 1, 2 ст. 327 ГПК України). Аналогічні положення були передбачені  ст. 116 ГПК України  в редакції до 15.12.2017, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі на його виконання наказу суду.
Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України.
Відповідно до пп. 19.4 п. 1 розділу ХІ Перехідних положень   у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".
Аналіз змісту пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
ГПК України  не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12, від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15).
Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до пп. 19.4 п. 19 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив (що має місце у справі, що розглядається) або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).
При зверненні до суду з заявою про видачу дублікату наказу АМК надало суду докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі (платіжне доручення від 06.07.2021 №693 на суму 68,10 грн).
За таких підстав, враховуючи, що рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13 не виконано і судом встановлено факт втрати наказу від 23.07.2013, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви АМК та видачі дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі    № 910/11096/13 про стягнення з ТОВ «Аксепт-Транс» в доход загального фонду Державного бюджету України 135  000,00 грн штрафу і 113  400,00 грн пені.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Частиною 1 ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з пунктом 2) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення поданої АМК заяви (зокрема, в частині вимог про видачу дубліката наказу) та зміну п. 1 резолютивної частини оскаржуваної ухвали у відповідній частині, а також про необхідність скасувати п. 2 резолютивної частини ухвали (якою поновлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання) з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні відповідних вимог заяви АМК. Враховуючи вимоги апеляційної скарги та їх обґрунтування колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що підстави для задоволенні апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксепт-Транс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі № 910/11096/13 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі № 910/11096/13 змінити в частині, якою заяву Антимонопольного комітету України про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до виконання та видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13, задоволено.
Викласти відповідну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі № 910/11096/13 в наступній редакції:
«Заяву Антимонопольного комітету України про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до виконання та видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013, виданого на виконання рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2013 зі справи № 910/11096/13, задовольнити частково.».
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі №910/11096/13 скасувати в частині, якою поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до 02.08.2022.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Антимонопольному комітету України у поновленні пропущеного строку пред`явлення наказу господарського суду міста Києва від 23.07.2013 у справі №910/11096/13 до виконання.
В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі № 910/11096/13 залишити без змін.
Справу № 910/11096/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                А.М. Демидова