ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/750/21	
                                                                                Суддя 1-ї інстанції – Казанчук Г.П.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі  за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання дій протиправними, а також зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, просив:
-  визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області щодо припинення щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року по 31 липня 2019 року;
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області відновити нарахування та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року по 31 липня 2019 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердянську Запорізької області від 31 жовтня 2016 року №0801/20675/20675.1/29, якою припинена виплата ОСОБА_1 щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1492,52 грн.
Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області нарахувати та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 року по 31 липня 2019 року.
Не погодившись з означеним рішенням, Управління виконавчої дирекції Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області оскаржило його до апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, в якій просить рішення суду скасувати, позов залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області не вчиняло жодних дій спрямованих на порушення прав позивача щодо отримання ним страхових виплат, передбачених Законом №1105 та іншими нормативними документами.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області просило задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та винести нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Довідкою №120559 МСЕК м.Донецьк Серія 2-18АВ ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, безстроково, із зазначенням причини – проф.захворювання (а.с.10-11).
Згідно даних Центральної інформаційно-аналітичної системи Фонду потерпілий на виробництві в насідок професійного захворювання ОСОБА_1 з 01.04.2011 року по 30.05.2014 року перебував на обліку та отримував страхові виплати в Кіровському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області.
06.10.2014 року позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську з заявою про продовження раніше призначеної страхової виплати.
Постановою від 21.10.2014 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську №0801/20675/20675.1/2 продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату у зв`язку з тимчасовим місцем проживання.
Згідно Витягу з протоколу засідання комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №17 від 26.10.2016 року, у призначенні страхової виплати у зв`язку з втратою працездатності ОСОБА_1 вирішено відмовити з підстав не підтвердження факту проживання. (а.с.55).
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області від 31.10.2016 №0801/20675/20675.1/29 припинені з 01.11.2016 року виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1492,52 грн. на підставі протоколу     №17 від 26.10.2016 року (а.с.56).
18.11.2016 позивач звернувся до керівника виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську з заявою про зняття з обліку з 01.11.2016 року у зв`язку зі зміною місця проживання (а.с.57).
19.08.2019 позивач звернувся до Добровеличківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області з     заявою про продовження виплати раніше призначену страхову виплату  у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (а.с.58).
Постановою Добровеличківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 19.09.2019 року №1105/20675/20675.1/1 продовжено потерпілому ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2970,48 грн. Виплати проводити безстроково (а.с.59).
Листом Добровеличківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 17.02.2021 року №15.3.01-09-187 повідомлено про те, що у зв`язку із рішенням комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УВД ФССУ у Запорізькій області №17 від 26.10.2016 року ОСОБА_1 припинено соціальну виплату з підстав не підтвердження місця проживання.
Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України   встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Статтею 46 Конституції України   передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до вимог   статті 173 Кодексу законів про працю України   шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
В свою чергу, згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Згідно із ч.11 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.
Згідно із   статтею 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV   (далі - Закон № 1105-XIV) соціальне страхування здійснюється, зокрема, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Пунктами 2, 9 частини першої   статті 16 Закону № 1105-XIV передбачено, що застраховані особи мають право на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; судовий захист своїх прав.
Відповідно до частин першої, сьомої   статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
В свою чергу, за приписами частини першої статті 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
У статті 27 Закону України від 14.01.1998 №16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.
Натомість, підставою для припинення страхових виплат відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області позивачу стало не підтвердження факту проживання.
Однак, на переконання колегії суддів зміна місця проживання особи, не може ставитись у залежність від права на отримання страхових виплат, оскільки така відмова не визначена як підстава для припинення страхових виплат ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ані Законом України «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Суд апеляційної інстанції також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові по справі № 243/3505/16-ц від 20.09.2018, в яких зазначено, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, або не підтвердження факту проживання за відповідною адресою, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат, оскільки право на отримання соціальної виплати є соціальною гарантією Держави.
Слід зауважити, що за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
У зв`язку з чим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в частині припинення соціальних виплат, які визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
За таких обставин, колегія суддів робить висновок про безпідставність припинення ОСОБА_1 страхових виплат з боку відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області.
Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області нарахувати та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 року по 31 липня 2019 року, оскільки це Управління рішень щодо нарахування, відмови або припинення виплати страхових виплат відносно позивача не приймало.
Натомість, саме відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області прийняло постанову від 31.10.2016 №0801/20675/20675.1/29 про припинення ОСОБА_1 з 01.11.2016 року страхових виплат.
У зв`язку з чим, належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (яке є правонаступником  відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську Запорізької області) нарахувати та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 року по 31 липня 2019 року.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняття нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
При цьому, згідно із ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи відсутність доказів понесення судових витрат, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасовати постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Бердянську Запорізької області від 31 жовтня 2016 року №0801/20675/20675.1/29, якою припинена виплата ОСОБА_1 щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1492,52 грн.
Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області нарахувати та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 року по 31 липня 2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 27.07.2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко