Номер провадження: 33/813/1026/21
Номер справи місцевого суду: 521/8117/21 
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.
за участю: секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, 

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, - закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №064308 від 10.05.2021 року вбачається, що 10 травня 2021 року об 20 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Гайдара, 11-а водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай», н.з. НОМЕР_1 , здійснювала поворот ліворуч у невстановленому місці, перетинаючи дорожню розмітку 1.3 (дві суцільні лінії), не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, не врахувавши дорожньої обстановки, та скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 8.5.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. В результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року та винести нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, саме порушення ПДР України ОСОБА_2 , яке полягає у здійсненні повороту у невстановленому місці через дві суцільні лінії, не зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині та без ввімкнення попереджувального сигналу про здійснення повороту наліво у невстановленому місці призвело до ДТП. Висновок суду першої інстанції щодо зайняття водієм ОСОБА_2 крайнього лівого положення є хибних та спростовується змістом наявного у справі відеозапису. 
01 серпня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких вона зазначила, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (Справа №521/8231/21).
Окрім того, ОСОБА_2 звернула увагу, що з відповідного протоколу серії ДПР 18 №008406, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що ДТП відбулась внаслідок порушення водієм автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 , пункту 12.1, 13.1 Правил Дорожнього руху України, «не дотримався безпечної швидкості та безпечної дистанції». внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем HYUNDAI, державний номер НОМЕР_3 .
В своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_1 надавав працівникам поліції на місці ДТП, та в поясненнях, які він надавав в судовому засіданні, ОСОБА_1 викривляв факти, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності.
При оформленні матеріалів ДТП ОСОБА_1 переконував поліцейських в тому, що ОСОБА_2 здійснювала розворот з правої смуги, чим створила перешкоду ОСОБА_1 , при чому поліцейські в схемі ДТП зазначили траєкторію руху автомобілю «Хюндай», н.з. НОМЕР_1 , з крайнього правого положення - розворот, в той час як відповідно до відеозапису події з двох ракурсів вбачається, що ОСОБА_2 завчасно зайняла крайнє ліве положення, ввімкнула сигнал повороту та здійснювала поворот в місці, де відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки, які забороняють маневр розвороту.
На підтвердження відсутності дорожніх знаків надано схему регулювання дорожнього руху в місці зіткнення, однак слід звернути особливу увагу на те, що відповідно до наданої схеми- в місці зіткнення мас бути дорожня розмітка 1.3 «подвійна суцільна лінія», якої фактично нема, про що свідчить фото з місця ДТП.
На підставі викладено ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
У судовому засідання у суді апеляційної інстанції, призначеному на 02.08.2021 року, представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 ж наголосив, що у автомобіля ОСОБА_2 , який рухався попереду нього, не було включено поворотний сигнал. 
У судовому засідання у суді апеляційної інстанції, призначеному на 02.08.2021 року, ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржуване рішення без змін.
Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2021 року серії ДПР18 №064308 10 травня 2021 року об 20 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Гайдара, 11-а водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хюндай», н.з. НОМЕР_1 , здійснювала поворот ліворуч у невстановленому місці, перетинаючи дорожню розмітку 1.3 (дві суцільні лінії), не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині, не врахувавши дорожньої обстановки, та скоїла зіткнення з автомобілем «Рено», н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушила вимоги п.п. 8.5.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. В результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 10.4 Правил дорожнього руху, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.
У суді першої інстанції водій ОСОБА_2 надала заперечення, у яких зазначила, що свою провину у скоєнні ДТП не визнає та пояснила, що винуватцем ДТП є інший учасник – ОСОБА_1 , на якого також складено протокол. А у суді апеляційної інстанції надала пояснення, у яких зазначила, що завчасно зайняла крайнє ліве положення, ввімкнула сигнал повороту та здійснювала поворот в місці, де відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки, які забороняють маневр розвороту.
На підтвердження відсутності дорожніх знаків надала схему регулювання дорожнього руху в місці зіткнення, дорожня розмітка, яка повинна бути у місці зіткнення фактично відсутня, про що свідчить фото з місця ДТП.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, апелянт зауважує, що саме порушення ПДР України ОСОБА_2 , яке полягає у здійсненні повороту у невстановленому місці, через дві суцільні лінії, не зайнявши крайнє ліве положення на проїзній частині та без ввімкнення попереджувального сигналу про здійснення повороту наліво у невстановленому місці, призвело до ДТП. Висновок суду першої інстанції щодо зайняття водієм ОСОБА_2 крайнього лівого положення є хибних та спростовується змістом наявного у справі відеозапису
З метою перевірки доводів апеляційної скарги та заперечень ОСОБА_2 апеляційним судом було оглянуто відеозаписи з місця ДТП з різних ракурсів, на яких зображено момент зіткнення транспортних засобів, в присутності учасників процесу.
Так, з вищенаведеного відеозапису апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, здійснювала рух у крайній лівій смузі, а не в правій, як вказано у протоколі. Перед поворотом ліворуч нею було вчинено усіх необхідних заходів для уникнення дорожньо – транспортної пригоди, а саме включено сигнал про здійснення повороту.
Тобто, з наявного у матеріалах справи відеозапису встановлено, що працівниками поліції не вірно відображені обставини ДТП при складані протоколу, а саме те, що водій здійснювала поворот саме з крайньої лівої смуги руху, а не з правої, як зазначено у протоколі. Тому, посадовою особою дана не правильна кваліфікація діям ОСОБА_2 , оскільки нею було виконано вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху.
Тож того апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, матеріали справи не містять. 
Наданий же працівниками поліції відеозапис спростовує доводи апелянта про те, що водій ОСОБА_2 здійснювала поворот у крайній правій смузі без ввімкнення попереджувального сигналу про здійснення повороту наліво, а тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 здійснила поворот у невстановленому місці через дві суцільні лінії, дослідивши фотографії з місця ДТП, надані працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє та звертає увагу на наступне.
Дійсно, пунктом 8.5.1 Правил дорожнього руху обумовлено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху лінія 1.1 (вузька суцільна лінія) – поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Згідно з пунктом 1 розділу 34 Правил дорожнього руху напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків позначаються лініями 1.1 та 1.16.1 – 1.16.3., де лінію 1.1 перетинати забороняється.
За приписами пункту 11.4 розділу Правил дорожнього руху на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
З вищенаведених фотографій місця ДТП вбачається, що будь-яка розмітка, яка б вказувала на наявність двух суцільних смуг, на дорозі відсутня.
Слід зауважити, що поділ транспортних потоків протилежних напрямків, в тому числі на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, позначення меж смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку, позначається лініями горизонтальної розмітки відповідно до приписів встановлених розділом 34 Правил дорожнього руху.
За таких обставин, враховуючи, що під час оглянутого фотографій місця ДТП, наданих працівниками поліції, встановлено відсутність розмітки в м. Одесі по вул. Гайдара, 11-а, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність зазначення у складеній схемі місця ДТП наявності на дорозі двох суцільних смуг, як і посилання апелянта на відповідні обставини.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що досліджені судом докази в сукупності, виключають винуватість водія ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.
За таких обставин, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Одночасно, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом не знайшли.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                                І.А. Артеменко