ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/4492/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області       
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 20 травня 2021 року (суддя суду першої інстанції Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/4492/20  за позовом    ОСОБА_1 до  Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області  про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості з грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні,-  
ВСТАНОВИВ:
13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу – 531    025,92 грн, заборгованість з грошового забезпечення – 4    888,32 грн та одноразову грошову допомогу при звільненні – 109    987,92 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 р., у справі №П/811/4053/14 позивача поновлено на службі в ОВС. Наказом МВС від 22.06.2020 р. №471 о/с та наказом УМВС від 22.06.2020 р. №4 о/с на виконання рішення суду позивач поновлений на службі в ОВС з 29.10.2014 р. Наказом УМВС від 10.07.2020 р. №6 о/с позивач звільнений зі служби в ОВС з 10.07.2020 р. за п.65 “б” Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. Представник позивача вказує, що позивач звільнений з ОВС з 28.10.2014 р. і поновлений на службі в ОВС 22.06.2020 р., тобто вимушений прогул тривав 5 років 7 місяців 25 днів, загальна кількість – 2    064 дні. Відповідно до довідки про доходи від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 7    847,04 грн, а середньоденне – 257,28 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 531    025,92 грн. Також представник позивача зауважує, що позивач поновлений на службі 22.06.2020 р., а звільнений з 10.07.2020 р., однак за вказаний період позивачу не нараховувалося та не виплачувалося грошове забезпечення. Загальний розмір заборгованості з грошового забезпечення позивача за вказаний період становить 4    888,32 грн (19 х 257,28 грн). Окрім того, представник позивача наголошує на тому, що відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 109    987,92 грн (28 років х 7    856,28 грн х 50%) відповідно до ч.1 ст.9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” і п.10 постанови КМУ від 17.07.1993 р. №393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової військової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей”.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Чміленка, 41, код ЄДРПОУ 08592224) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 504    359,66 грн (п`ятсот чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять грн 66 коп.); заборгованість з грошового забезпечення у сумі 4    993,66 грн (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три грн 66 коп.); невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні – 21    235,69 грн (двадцять одна тисяча двісті тридцять п`ять грн 69 коп.).  У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача просить залишити рішення суду без змін, а скаргу відповідача – без задоволення.  
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для  задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.10.2014 р. №2253 о/с “По особовому складу” згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про очищення влади” від 16 вересня 2014 року №1682-VII та пунктом 62 “а” Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу Управління МВС України в Кіровоградській області (а.с.8).
На виконання наказу МВС України від 28.10.2014 р. №2253 о/с наказом УМВС України в Кіровоградській області від 28.10.2014 р. №388 о/с “По особовому складу” згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про очищення влади” від 16 вересня 2014 року №1682-VII та пунктом 62 “а” Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної  роботи та контролю штабу УМВС України в області, з 28 жовтня 2014 року. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 22 роки 11 місяців 03 дні, в пільговому обчисленні – 24 роки 09 місяців 02 дні (а.с.9).
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. у справі №П/811/4053/14, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 р. (а.с.18-24), адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №2253 о/с від 28.10.2014 року “По особовому складу” в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу Управління МВС України в Кіровоградські області; визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №388 о/с від 28.10.2014 року “По особовому складу” в частині звільнення з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в області; поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 29.10.2014 року; У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.10-17).
У рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. у справі №П/811/4053/14 зазначено, що у позовній заяві позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України він має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (а.с.15-16).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2020 р. №471 о/с “Про особовий склад” на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, ухваленого у справі №П/811/4053/14, у частині, яка допущена до негайного виконання, поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-правової роботи та контролю штабу Управління МВС України в Кіровоградській області з 29 жовтня 2014 року (а.с.25).
Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 22.06.2020 р. №4 о/с “Про скасування наказу УМВС України в Кіровоградській області від 28.10.2014 р. №388 о/с у частині звільнення” на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. по справі №П/811/4053/14 та наказу МВС від 22.06.2020 р. №471 о/с скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 28 жовтня 2014 року №288 о/с “По особовому складу” у частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 ; поновлено полковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області (а.с.26, 53).
Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 10.07.2020 р. №6 о/с “По особовому складу” згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 “б” (через хворобу) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області, 10 липня 2020 року. Вислуга років в календарному обчисленні становить 23 роки 11 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні – 25 років 09 місяців 10 днів (а.с.28, 57).
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р. у справі №340/3495/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 р. (а.с.85-88), адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області, щодо розрахунку ОСОБА_1 вислуги років у календарному обчислені по 06.11.2015; зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчислені по 10.07.2020 – день звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.82-84).
У рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 р. у справі №340/3495/20 судом зазначено, що період з 29.10.2014 р. по 21.06.2020 р. є вимушеним прогулом, а тому має бути зарахований до вислуги років ОСОБА_1 (а.с.83).
Окремою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2021    р. у справі №340/3495/20 задоволено заяву ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчисленні по 10.07.2020 – день звільнення з органів внутрішніх справ; зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року в адміністративній справі №340/3495 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, шляхом розрахунку ОСОБА_1 вислуги років у календарному обчисленні 28 років 7 місяців 14 днів (а.с.89-90).
          Стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за час працевлаштування, стягнення не виплаченої в повному обсязі одноразової допомоги при звільненні стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
          Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що справа про поновлення позивача на роботі розглядалась більше 1 року не з вини позивача, відтак він має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу. Також, судом розраховано розмір грошового забезпечення та невиплачену частини одноразової допомоги при звільненні  урахуванням часу прогулу, зарахованого до вислуги років та відповідно стягнуто таку суму на користь позивача.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції” іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженому постановою Кабінету иіністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.
Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
З огляду на зміст рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 р. у справі №П/811/4053/14 судом першої інстанції правильно встановлено, що справа про поновлення ОСОБА_1 на роботі розглядалася більше одного року не з вини позивача, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає виплаті за увесь час вимушеного прогулу, тобто з 29 жовтня 2014 року по 21 червня 2020 року.
Посилання представника відповідача на п.3.5.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 31.12.2007 р. №499 (далі за текстом – Інструкція №499), як на підставу для виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не більше як за один рік, суд вважає необгрунтованим, оскільки Інструкція №499 втратила чинність 13.12.2016 р.
Окрім того, Інструкція №499 не врегульовувала питання визначення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Також суд першої інстанції вірно врахував, що розрахунок грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу не може бути здійснений на підставі постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” від 11.11.2015 р. №988 і Порядку та умов виплати грошового забезпеченняполіцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. №260, оскільки зазначені нормативно-правові акти врегулюовують порядок та особливості виплати грошового забезпечення поліцейських, натомість позивач є полковником міліції та поновлений на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.
При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу застосуванню підлягають положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі за текстом – Порядок №100).
Викладене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.04.2020 р. у справі №822/880/16 (провадження №К/9901/17959/19, №К/9901/18047/19), від 25.07.2019 р. у справі №814/844/16 (провадження №К/9901/1756/17), від 11.03.2020 р. у справі №280/5328/18 (провадження №К/9901/30806/19).
Відповідно до довідки про доходи від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 7    847,04 грн, середньоденне грошове забезпечення становить 257,28 грн (а.с.28).
Згідно з довідкою про доходи від 30.10.2020 р. №2319/28/01-20 середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 7    706,44 грн, середньоденне грошове забезпечення становить 252,67    грн (а.с.48).
З огляду на розбіжності щодо розміру доходу позивача, за серпень 2014 року та вересень 2014 року, середнього грошового забезпечення і середньомісячного грошового забезпечення, вказаного у довідках від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 та 30.10.2020 р. №2319/28/01-20, виданих ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 р. витребувано в Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області письмову інформацію щодо розбіжностей у розмірі доходу ОСОБА_1 за серпень 2014 року та вересень 2014 року, середнього грошового забезпечення і середньомісячного грошового забезпечення, вказаного у довідці від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 та 30.10.2020 р. №2319/28/01-20, виданих ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області; довідку про розмір заробітку ОСОБА_1 за два місяці, що передували звільненню із зазначенням кількості робочих днів, відпрацьованих позивачем за вказаний період, а також завірені копії первинних документів відповідно до яких відображені показники у довідці про доходи (а.с.91).
На виконання вимог ухвали Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області направлено довідку про доходи ОСОБА_1 за останні 2 місяці служби та копію архівної відомості ОСОБА_1 за 2014 р. (а.с.95, 96). Також поінформовано суд, що у довідці від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 допущено технічну помилку, тому для виправлення ситуації надана довідка від 30.10.2020 р. №2319/28/01-20 (а.с.94).
Судом встановлено, що довідка про доходи від 05.05.2021 р. №829/28/01-2021 за своїм змістом є ідентичною до довідки про доходи від 30.10.2020 р. №2319/28/01-20 (а.с.48, 95).
Відповідно до архіної відомості №1 за період: з січня 2014 р. по грудень 2014 р. встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 2014 року нараховано 17    876,15 грн, у тому числі оклад – 1    210,00 грн, надбавку за сеціальне звання – 135,00 грн, надбавку за вислугу років – 470,75 грн, надбавку за ОВЗ – 907,88 грн, надбавку за таємність – 121,00 грн, надбавку ОРД – 605,00 грн, премію – 4    256,84    грн, індексацію – 131,54 грн, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових потреб – 7    706,47 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення – 2    331,67 грн; у вересні 2014 року нараховано 9    102,01 грн, у тому числі: оклад – 1    210,00    грн, надбавку за сеціальне звання – 135,00 грн, надбавку за вислугу років – 470,75 грн, надбавку за ОВЗ – 907,88 грн, надбавку за таємність – 121,00 грн, надбавку ОРД – 605,00 грн, премію – 4    256,84    грн, індексацію – 149,81 грн (а.с.96).
Встановлені обставини справи свідчать, що під час розрахунку середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 у довідці від 03.01.2020 р. №13/28/01-20 враховано оклад, надбавку за сеціальне звання, надбавку за вислугу років, надбавку за ОВЗ, надбавку за таємність, надбавку ОРД, премію та індексацію. Натомість, у довідках про доходи від 30.10.2020 р. №2319/28/01-20 та від 05.05.2021 р. №829/28/01-2021 при розрахунку середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 індексація не враховувалася.
У довідках про доходи ОСОБА_1 від 03.01.2020 р. №13/28/01-20,  30.10.2020 р. №2319/28/01-20 та від 05.05.2021 р. №829/28/01-2021 розрахунок середньоденного грошового забезпечення позивача проведений відповідачем на підставі положень Порядку №260, який не підлягає застосуванню у даному випадку, а тому такі довідки є неналежними доказами та не беруться судом до розгляду.
Згідно з пп.“л” п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100, у редакції чинній у періоді, за який стягується середній заробіток, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Пунктом 3 Порядку №100, у редакції чинній у періоді, за який стягується середній заробіток, встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.    
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Згідно з п.4 Порядку №100, у редакції чинній у періоді, за який стягується середній заробіток, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються:
а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками);
б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); 
в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових);
г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності);
д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо;
е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; 
є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; 
ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; 
з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; 
и) виплати, пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; 
і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; 
ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); 
й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 
к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; 
л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.
Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, срямовваною на підтримання купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів. Індексації підлягають усі грошові доходи, які не мають разового характеру. При цьому індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер.
Таким чином, до виплат, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати відносяться: основна заробітна плата, доплати і надбавки, премії, які мають постійний характер, винагорода за вислугу років та підсумками роботи за рік, індексація та виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток.
Пунктом 5 Порядку №100, у редакції чинній у періоді, за який стягується середній заробіток, визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом п.8 Порядку №100, у редакції чинній у періоді, за який стягується середній заробіток, встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, – на число календарних днів за цей період.
Отже, з урахуванням вимог Порядку №100, розмір середньомісячного заробітку ОСОБА_1 становить 7    847,15 грн (7    838,01 + 7    856,28    грн) : 2), розмір середньоденного заробітку – 356,69 грн (7    838,01 + 7    856,28    грн) : (20 + 22) (а.с.96).
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік” від 04.09.2013 р. №9884/0/14-13/19 кількість робочих днів за період з 29 жовтня по 31 жовтня 2014 року становить 3 робочих дні, у листопаді 2014 року – 20 робочих днів, у грудні 2014 року – 23 робочих дні.
Згідно з листом Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік” від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13 кількість робочих днів у 2015 році становить 251 день.
З огляду на лист Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік” від 20.07.2015 р. №10846/0/14-15/13 кількість робочих днів у 2016 році становить 251 день.
На підставі листа Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік” від 05.08.2016 р. №11535/0/14-16/13 кількість робочих днів у 2017 році становить 249 днів.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік” від 08.08.2018 р. №78/0/206-18 кількість робочих днів у 2019 році становить 250 днів.
Згідно з листом Міністерства соціальної політики України “Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік” від 29.07.2019 р. №1133/0/206-19 кількість робочих днів у січні 2020 року становить 21 день, у лютому 2020 року – 20 днів, у березні 2020 року – 21 день, у квітні 2020 року – 21 день, у травні 2020 – 19 днів, з 01 червня по 21 червня 2020 року – 15 днів.
Кількість робочих днів у 2018 році становила 250 днів.
Таким чином, за період з 29 жовтня 2014 року по 21 червня 2020 року кількість робочих днів становить 1414 (46 + 251 + 251 + 249 + 250 + 250 + 117).
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що середній заробіток позивача за період з 29 жовтня 2014 року по 21 червня 2020 року становить 504    359,66 грн (1414 робочі дні х 356,69 грн), а тому зазначена сума підлягає стягненню з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 .
Щодо  вимоги про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, суд  зазначає наступне.
Після поновлення на посаді, у період з 22.06.2020 р. по 10.07.2020 р. ОСОБА_1 продовжив проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу – начальника відділу інспектування, організаційно-правової роботи та контролю штабу Управління МВС України в Кіровоградській області, однак за вказаний період, що сукупно становить 14 робочих днів, грошове забезпечення йому не виплачувалося.
Отже, з урахуванням положень Порядку №100, сума середнього заробітку за період з 22.06.2020 р. по 10.07.2020 р. становить 4    993,66 грн (14 робочих дні х 356,69 грн), а тому така сума підлягає стягненню з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 .
          Доводи відповідача з приводу того, що позивач після поновлення на роботі не виконував жодних трудових функцій, а тому не має права на отримання грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими оскільки по-перше вони не підтверджені жодними доказами, по-друге чинним законодавством не передбачено  підстав для невиплати грошового забезпечення працівнику, за умови не забезпечення його відповідними трудовими завданнями після поновлення на роботі.
Стосовно вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 4 ст.9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України “Про Національну поліцію” проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України “Про державну службу”, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах – на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України “Про розвідку”, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Згідно з п.10 постанови Кабіиенту Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” від 17.07.1992    р. №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У наказі УМВС України в Кіровоградській області від 10.07.2020 р. №6 о/с “По особовому складу” відповідно до якого ОСОБА_1 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 “б” (через хворобу) розраховано вислугу років у календарному обчисленні – 23 роки 11 місяців 11 днів (а.с.28, 57).
УМВС України в Кіровоградській області розраховано суму одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 88    624,41 грн, при цьому враховано календарну вислугу років 23 роки (а.с.49, зі зворотного боку).
Разом з тим, суд враховує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020    р. у справі №340/3495/20 зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчислені по 10.07.2020 – день звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.82-84).
Окремою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2021    р. у справі №340/3495/20 зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року в адміністративній справі №340/3495 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, шляхом розрахунку ОСОБА_1 вислуги років у календарному обчисленні 28 років 7 місяців 14 днів (а.с.89-90).
Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже,  при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги слід враховувати середньомісячний заробіток позивача 7    847,15 грн.
Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, який підлягав виплаті ОСОБА_1 при звільненні становить 109    860,10 грн (7    847,15 грн х 28 років х 50%).
Відповідно до платіжних доручень №96 від 25.11.2020 р. та №98 від 25.11.2020 р. встановлено, що ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу при звільненні у розмірі 88    624,41 грн, у тому числі 1    329,37 грн військового збору (а.с.100, 101).
З урахуваннм викладеного, на час розгляду справи судом першої інстанції Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області не було виплачено позивачу частину вихідної допомоги при звільненні на суму 21    235,69 грн (109    860,10 грн – 88    624,41 грн).
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного  висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 504    359,66 грн, заборгованості з грошового забезпечення – 4    993,66 грн та невиплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні – 21    235,69 грн.
          Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції правильно керувався приписами ст. 139 КАС України та врахував, що судорві витрати в розмірі 2  464.50 грн. відповідають складеності даної справи та проведеній адвокатом роботі, тому правильно стягнув їх на користь позивача. 
          У відзиві позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн..
          На підтвердження понесених витрат позивач надав до суду копію догвору про надання професійної правничої допомоги,  додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги, розрахунок, акт приймання – передачі послуг, квитанцію до прибуткового ордеру про сплату позивачем 2500 грн..
          На підставі наданих документів судом встановлено, що адвокатське об`єднання «Усатенко і Усатенко» було надано позивачу послуги  правничої допомоги, а саме: опрацьовано апеляційну скаргу УМВС України в Кіровоградській області у даній справі та складено відзив на апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 , при цьому використано 3 години. Гонорар адвоката відповідно до додаткової угоди в суді апеляційної інстанції становить 2500 грн, ці кошти було сплачено позивачем у відповідності до квитанції до прибуткового ордеру. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 252  КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
          Перевіривши зміст наданих позивачем документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 2500.00 грн. є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому підлягають стягненню з відповідача лише частково.
          Так, на думку суду, враховуючи складність справи, та обсяг проведеної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.. 
          З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
          Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Управлінння Міністерства внутрішінх справ України в Кіровоградській області – залишити без задоволення.
          Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року в адміністративній справі №340/4492/20 – залишити без змін.
          Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.. 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай