УХВАЛА        
 
11 серпня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 461/2098/19
 
провадження № 61-13258ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У березні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором позики від 23 жовтня 2015 року у розмірі 380 895, 32 грн, з яких: 299 160 грн - сума основного боргу; 11 433, 64 грн - 3 % річних; 40 984 грн та 29 317, 68 грн- інфляційні втрати.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 380 895, 32 грн заборгованості за договором позики.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2020 року змінено, зменшено розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , до 310 593, 64 грн.
У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
 
У серпні 2021 року  ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 звернулись до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
 
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 270 грн.
 
Ціна позову у цій справі становить 380 895, 32 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню.  
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті            389 ЦПК України.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті             392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від                 05 квітня 2018 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, а Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягали б касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від                  05 березня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від             09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко