П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 815/7279/15	

Категорія: 108020000          Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 10.03.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                     – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Одеської митниці ДФС, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Зорі Про", дочірнє підприємство "Контейнерний термінал "Одеса" Компанії Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл ГмбХ", товариство з обмеженою відповідальністю МСК-ІВТ, про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби (далі ДКС) України, Одеської митниці ДФС, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Зорі Про", дочірнє підприємство (далі ДП) "Контейнерний термінал "Одеса" Компанії Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл ГмбХ", товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) МСК-ІВТ, (з урахуванням заяви про зменшення позовних) про: 
-          визнання протиправними дії митниці, які полягають у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого на підставі протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року №0201/50000/15, №0202/50000/05, №0203/50000/15 майна, яке належить ФОП ОСОБА_1 , на склад митного органу; 
-          стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 4 758 247,82 грн., у тому числі: 3 133 179,49 грн. – реальні збитки (1 855 604,93 грн. + 1 362 052,37 грн. + 369 450,04 грн. – 453 927,85 грн., де: 1 855 604,93 грн. – документально підтверджена сума придбання дошки обрізної та сировини (деревини сосни) для виготовлення дошки обрізної, 1 362 052,37 грн. – витрати на виробництво дошки обрізної, 369 450,04 грн. – витрати на повернення дошки обрізної від Митниці (навантажувально-розвантажувальні роботи на ПАО "Іллічівськзовніштранс" та ТОВ "Зорі Про", перевезення, стафірування, навантажувально-розвантажувальні роботи ТОВ "МСІТ СЕРВІС", проведення експертизи), 453 927,85 грн. – сума доходу (без врахування витрат) від реалізації дошки обрізної як технологічних дрів), 1 625 068,26 грн. – упущена вигода.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що позивач мав намір відправити вантаж (лісоматеріали) до Республіки Ізраїль та декларантом були подані митні декларації на переміщення зазначеного товару в 30 контейнерах, однак Одеською митницею ДФС контейнери були заблоковані та заборонено їх завантаження на судно. В наслідок виявлення розбіжностей між фактичною вагою товару та зазначеною вагою в деклараціях, Одеською митницею ДФС були складені протоколи про порушення митних правил, а товар вилучений для розміщення на складах митного органу. Проте, за результатами розгляду протоколів про порушення митних правил, судом провадження по ним було закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, що стало підставою для звернення до митного органу з вимогами про повернення вилученого товару. Вилучений товар повернуто позивачу. Разом з цим, під час повернення товару позивачем було виявлено невідповідність товару тій якості, яка була до вилучення товару. Оскільки орган доходів і зборів відповідає за пошкодження товару, що зберігається ним, завдана позивачу шкода має бути стягнута з відповідача в розмірі, який визначений при проведенні експертизи № 2 від 21 березня 2018 року.
На обґрунтування зазначених позовних вимог ФОП ОСОБА_1 послався на положення ст. 27, ч.5 ст. 239 МК України, п.1.5 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №627, ст.ст. 1166, 1167, 1173 ЦК України, рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 2011 року №12-рп/2001 у справі №1-36/2001.
Відповідач Одеська митниця ДФС України позов не визнав, вказуючи, що оскільки строки передачі товару на митні склади стосуються власних складів митниці, на яких лісоматеріал не міг зберігатися через свої властивості (габарити), а тому був переданий на зберігання іншим підприємствам, тобто протиправних дій відповідач не вчиняв. Крім того, відповідач зазначав, що відповідальність за товар несе підприємство, на складах якого товар зберігається, сума збитків не підтверджується матеріалами справи, а наявний в справі висновок експертизи свідчить про перевищення експертом повноважень та вихід ним за межи своєї компетенції. 
Відповідач ДКС України позов не визнав, вказуючи, що відповідно до ст. 30 МК України) посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону.
Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.
Таким чином спеціальною нормою ст. 30 МК України передбачено відшкодування збитків, заподіяних органами митної служби громадянам чи юридичним особам під час виконання ними своїх повноважень.
Відповідно до бюджетного законодавства, органи ДФС є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету.
Майнову шкоду позивачу було завдано через протиправні дії Одеської митниці ДФС при проведені митного оформлення, тому, на думку Казначейства шкода повинна відшкодовуватись за рахунок коштів Одеської митниці ДФС, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для цього органу, а останній зобов`язаний вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється ДКСУ в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.
На виконання вимог вказаного Закону та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 зі змінами та доповненнями, ДКСУ здійснює безспірне списання коштів з рахунків боржника, які відкриті в органі Казначейства, тобто з тих клієнтів, які обслуговуються в органі Казначейства (стягнення конкретних сум з конкретних боржників).
Також, на думку Казначейства, при розгляді справи у суді першої інстанції слід вичерпно з`ясувати обставини, пов`язані з наявністю трьох елементів складу цивільного правопорушення, а у зв`язку з наявністю збитків - також і обставин, які пов`язані з їх точним розміром, оскільки саме від цих обставин залежить розмір відшкодування, оскільки приймаючи товар від Одеської митниці ДФС на зберігання, ані ТОВ "Зорі Про", ані TOB "МСІТ СЕРВІС", ані ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал", ані Дочірнє підприємство "Контейнерний термінал Одеса" Компанії "Ейч Ейч Ел Ен Інтернешнл ГмбХ" (треті особи в даній справі), не висловили й не зазначили у відповідних документах будь-яких зауважень стосовно якості такого товару, - при тому, що за змістом ст. 239 МК України, відповідальність за втрату або пошкодження товарів, що зберігаються, несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані їм органами доходів і зборів на зберігання. Відповідні обов`язки, покладалися на ДП "Контейнерний термінал Одеса" Компанії "Ейч Ейч Ел Ен Інтернешнл ГмбХ", ТОВ "МСІТ СЕРВІС", ТОВ "Зорі Про", ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал" та за врегульованими між ними умовами договору зберігання, укладеного між ними та Митницею. У зв`язку з цим вважають, що належить вирішити питання щодо залучення зазначених підприємств/товариств до участі у справі як відповідачів, а не третіх осіб.
Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається можливим встановити чи було вжито самим позивачем (ФОП ОСОБА_1 ) усіх залежних від нього заходів до відвернення шкоди або зменшення її розміру. Зокрема, заслуговують на увагу доводи Одеської митниці ДФС про те, що строки видачі товару позивачу залежали значною мірою від дій самого позивача, в тому числі додержання ним строків подання до Одеської митниці ДФС митної декларації. 
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, ДКС України, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ДП "Контейнерний термінал Одеса" Компанії "Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл ГмбХ", ТОВ "Зорі Про", ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал", про стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди у розмірі 4 758 247,82 грн. – задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 3 133 179,56 (три мільйони сто тридцять три тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 56 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ДКС України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ДКС України зазначає, що факт наявності у експерта відповідного Свідоцтва та попередження його про кримінальну відповідальність, на думку ДКСУ не є належними умовами для визнання судово-економічної експертизи достатнім доказом завдання шкоди, замість належної - товарознавчої експертизи. Тому суд першої інстанції мав надати належну правову оцінку зазначеному експертному дослідженню, однак не здійснив цього, порушивши при цьому вимоги ст. 90 КАС України.
Також, поза увагою суду першої інстанції залишилися обставини, стосовно того, що, приймаючи товар від Одеської митниці ДФС на зберігання, ані ТОВ "Зорі Про", ані TOB "МСІТ СЕРВІС", ані ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал", ані ДП "Контейнерний термінал Одеса" Компанії "Ейч Ейч Ел Ен Інтернешнл ГмбХ" (треті особи в даній справі), не висловили й не зазначили у відповідних документах будь-яких зауважень стосовно якості такого товару, - при тому, що за змістом ст. 239 МК України відповідальність за втрату або пошкодження товарів, що зберігаються, несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані їм органами доходів і зборів на зберігання. Відповідні обов`язки, покладалися на ДП "Контейнерний термінал Одеса" Компанії "Еї ч Ейч Ел Ен Інтернешнл ГмбХ", ТОВ "МСІТ СЕРВІС", ТОВ "Зорі Про", ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал" й за умовами договору зберігання, укладеного між ними та Митницею, які (умови) судом також не досліджено. У зв`язку з цим судом першої інстанції не розглянуто належним чином й питання щодо залучення зазначених підприємств/товариств до участі у справі як відповідачів (а не третіх осіб).
Судом першої інстанції не було прийнято до уваги твердження позивача, що майнову шкоду йому було завдано через протиправні дії Одеської митниці ДФС при проведені митного оформлення, тому, на думку ДКС України, шкода повинна відшкодовуватись відповідно ч.2 ст. 30 МК України за рахунок коштів Одеської митниці ДФС, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для нього органу, а останній зобов`язаний вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.
Натомість, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку та застосував положення п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, яким визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), в тому числі, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.
У відзиві ФОП ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга є необґрунтованою.
Іншими учасниками справи рішення суду першої інстанції не оскаржено.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДКС України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Між ФОП ОСОБА_1 (продавцем) та Ізраїльською компанією "Levidey lavi Import&Distribution Ltd" (покупцем) був укладений контракт №11 від 26 серпня 2014 року, а також між ФОП ОСОБА_1 (продавцем) та Ізраїльською компанією "TREELOG L.T.D." (покупцем) був укладений контракт №15 від 15 січня 2015 року, відповідно до умов яких: продавець передає, а покупець приймає і оплачує палетну заготовку, дошку необрізну (далі – товар) в обумовлений строк на умовах даного контракту, згідно специфікації, що додається до даного контракту та є його невід`ємною частиною (п.1.1 ст. 1 договорів); ціна товару встановлюється в доларах США і включає вартість тари, упаковки, маркування, навантаження, розвантаження, доставки до пункту призначення, вартість оформлення всіх пакетів документів, необхідних для проведення митних процедур на експорт та товаросупровідних документів (п.3.1 ст. 3 договорів); покупець проводить оплату узгодженої партії товару шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, що вказаний у розділі 9 даного контракту, в розмірі 75% вартості кожної партії товару шляхом попередньої оплати, решту суми в розмірі 25% вартості кожної партії товару, протягом 5 банківських днів після підписання акту про передачу товару експедитором в порту (п.4.1 ст. 4 договорів). Згідно специфікації №2 до контракту №11 від 26 серпня 2014 року та специфікації №2 до контракту №15 від 15 січня 2015 року ФОП ОСОБА_1 повинен був поставити на адресу покупців дошку будівельну з хвойної породи сосни, вартістю 330 000,00 дол. США та 160 000,00 дол. США відповідно. 
Декларантом 26 лютого 2015 року з метою митного оформлення товару (код УКТЗЕД 4407109300), країна виробництва Україна, який переміщувався в контейнерах, до Митниці були подані митні декларації №500060702/2015/001305, №500060702/2015/001306, №500060702/2015/001247, згідно з якими Митницею було здійснене оформлення товару "лісоматеріали розпиляні нестругані, нешліфовані, не мають торцевих з`єднань, пиломатеріали необрізні, з хвойної породи сосни звичайної".
Проте, зазначені контейнери були заблоковані та їх завантаження на борт судна було заборонено в зв`язку із необхідністю переогляду товару, за результатами якого були встановлені розбіжності щодо найменування (фактично "лісоматеріали розпиляні, нестругані, не шліфовані, не мають торцевих з`єднань обрізні з хвойної породи сосни звичайної") та фактичної ваги товару з даними митних декларацій, що стало підставою для складання Митницею протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року №0201/50000/15, №0202/50000/15, №0203/50000/15 на громадянина ОСОБА_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.
На підставі протоколу про порушення митних правил №0201/50000/15 від 13 березня 2015 року в порядку ст. 511 МК України митницею був тимчасово вилучений товар, який переміщався в 15 контейнерах, цей товар перебував в зоні митного контролю на території митного терміналу ДП "ГПК Україна" та 02 червня 2015 року його було розміщено на склад ТОВ "ЗОРІ ПРО" на підставі договору про надання послуг відповідального зберігання від 26 січня 2015 року, укладеного між Митницею та ТОВ "ЗОРІ ПРО", що підтверджується листами Митниці №10069/5/15-70-26-02 від 26 листопада 2015 року та №114/10/15-70-26-02 від 12 січня 2016 року. 
На підставі протоколів про порушення митних правил №0202/50000/15 та №0203/50000/15 від 13 березня 2015 року в порядку ст. 511 МК України митницею був тимчасово вилучений товар, який переміщався в 15 контейнерах, цей товар перебував в зоні митного контролю на території митного терміналу ДП "ГПК Україна" та 25 вересня 2015 року його було розміщено на склад ТОВ "МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ" на підставі договору про надання послуг відповідального зберігання №185 від 30 липня 2015 року, укладеного між Митницею та ТОВ "МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ", що підтверджується листом Митниці №114/10/15-70-26-02 від 12 січня 2016 року.
Малиновський районний суд міста Одеси постановами від 03 липня 2015 року у справі №521/10398/15-п та від 01 вересня 2015 року у справі №521/12850/15-п, які набрали законної сили, закрив провадження у адміністративних справах відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, та зобов`язав Одеську митницю ДФС повернути ОСОБА_1 товар, вилучений за протоколами №0201/50000/15, №0202/50000/15, №0203/50000/15, після належного митного оформлення.
У зв`язку з викладеним, 07 вересня 2015 року та 11 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської митниці ДФС із заявами про повернення вилученого майна, який був повернутий ОСОБА_1 12 жовтня 2015 року та 15 жовтня 2015 року, проте товар не відповідав первісній якості, яка була під час відправки товару, а саме: виявлено цвіль, плісняву, мох, гниль у вигляді чорних плям, зелений грибок або синяву, що є наслідком неправильного зберігання товару в контейнерах понад 3-6 місяців, про що було зроблено застереження у накладних про повернення.
Оскільки якість товару значно погіршилася, ОСОБА_1 16 жовтня 2015 року звернувся до Одеської регіональної торгово-промислової палати з заявою на проведення експертизи якості продукції, за результатами якої був складений висновок експерта №УТЕ-1624 від 03 листопада 2015 року, відповідно до якого пред`явлені пиломатеріали хвойних порід (сосна) дошки обрізні у кількості 1 137,45 м3 за наявністю грибкових уражень деревини розподіляються наступним чином: 227,490 м3 дошок з наявністю деревозабарвлюючих грибів, які не викликають гнилі, які не впливають на фізико-механічні властивості деревини, а лише псують її зовнішній вигляд; 909,960 м3 дошок з наявністю деревозабарвлюючих грибів, які проникають у деревину глибиною більше 2 мм і дереворуйнівних грибів, які псують зовнішній вигляд і руйнують деревину. Дані дошки можуть бути використані для маловідповідальних деталей, розкрою та дрібні заготовки різноманітного призначення. Зазначені грибкові ураження утворюються в результаті підвищеної вологості деревини при тривалому, неправильному зберіганні.
З огляду на те, що за умовами контрактів №11 від 26 серпня 2014 року та №15 від 15 січня 2015 року, які зазначені в специфікаціях до цих контрактів, сосна має бути природної вологості, не допускається її зміна кольору, гниль, червоточина, тріщини, обзол, то повернутий позивачу товар не міг бути поставлений ним на адресу покупців – Ізраїльської компанії "Levidey lavi Import&Distribution Ltd" та Ізраїльської компанії "TREELOG L.T.D.", у зв`язку з чим ОСОБА_1 поніс матеріальну шкоду, розмір якої згідно з висновком судово-економічної експертизи №2 від 21 березня 2018 року, складеним судовим експертом Лях Л.Я., склав 4 758 247,82 грн. (у тому числі: 3 133 179,56 грн. – фактичні збитки, 1 625 068,25 грн. – упущена вигода), яку і просив стягнути позивач Державного бюджету України на його користь.
Зокрема, у висновку судово-економічної експертизи №2 від 21 березня 2018 року судовий експерт встановив, що документально підтверджуються: витрати на придбання позивачем дошки обрізної та сировини (деревини сосни) для виготовлення дошки обрізної в загальному об`ємі 1 137,45 м3 на суму 1 855 604,93 грн.; витрати на виробництво з сировини дошки обрізної, транспортно-експедиційні витрати та інші витрати по цій дошці на суму 1 362 052,37 грн.; витрати, понесені позивачем після повернення дошки обрізної в об`ємі 1 137,45 м3 Митницею, на вантажно-розвантажувальні роботи контейнерів ПАО "Ільїчівськзовніштранс", ТОВ "ЗОРІ ПРО", перевезення, стафірування, навантажувально-розвантажувальні роботи ТОВ "МСІТ СЕРВІС" та проведення експертизи №УТЕ-1624, а також інші витрати в сумі 369 450,04 грн.
Оскільки, позивач продав зіпсований товар, як технологічні дрова та отримав дохід від такої реалізації в розмірі 453 927,85 грн., то збитки позивача склали 3 133 179,49 грн. (3 587 107,34 грн. – 453 927,85 грн.).
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02 липня 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Одеської митниці ДФС, які полягають у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року №0201/50000/15, №0202/50000/05, №0203/50000/15, яке належить ФОП ОСОБА_1 , на склад митного органу; стягнув з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 3 133 179,56 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди у розмірі 1 625 068,26 грн. відмовив.
Постановою Верховного суду від 18 лютого 2020 року касаційну скаргу Одеської митниці ДФС задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди у розмірі 3 133 179,56 грн., а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
При новому розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 (Продавець) та Ізраїльською компанією "Levidey Lavi Import&Distribution Ltd" (Покупець) був укладений контракт №11 .
Відповідно до умов Контракту продавець передає, а Покупець приймає і оплачує палетну заготовку, дошку необрізну. Іменовану надалі "Товар" в обумовлений строк на умовах даного Контракту, згідно специфікації, що додається до даного Контракту та є його невід`ємною частиною (п. 1.1. Контракту). Отже, аналіз тексту наведеного пункту Контракту дає підстави для висновку, що предметом контракту була поставка двох  різних товарів, а саме палетна заготовка та дошка необрізна, та покладено на сторони обов`язок зазначення в специфікації конкретної назви товару.
26 серпня 2014 року між сторонами було підписано специфікацію №1, згідно з якою найменування продукції дошка обрізна, хвойної породи, сосна, сортність - 1,2 сорт, недопустимо - зміна кольору, гниль, червоточина, тріщини, обзол.
В той же день сторонами було підписано специфікацію №3, згідно з якою найменування продукції палетна заготовка хвойна, сосна.
Отже, згідно специфікацій №1 та №3, товар - "дошка обрізна" та "палетна заготовка".
15 січня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 (Продавець) та Ізраїльською компанією "TREELOG L.T.D." (Покупець) був укладений контракт №15.
Відповідно до умов Контракту продавець передає, а Покупець приймає і оплачує палетну заготовку, дошку необрізну. Іменовану надалі "Товар" в обумовлений строк на умовах даного Контракту, згідно специфікації, що додається до даного Контракту та є його невід`ємною частиною (п. 1.1. Контракту).
Сторонами було підписано специфікацію б/н, згідно з якою найменування продукції дошка обрізна хвойна, сосна.
Всього до Контракту №15 від 15 січня 2015 року було підписано три специфікації на загальний об`єм поставки пиломатеріалів 160 м3; 800 м3 2000 м3.
Таким чином, згідно специфікацій товаром була "дошка обрізна" та "палетна заготовка".
26 лютого 2015 року, декларантом ТОВ "ТГЛ Україна" до Одеської митниці ДФС було подано митні декларації, зареєстровані за №№ 500060702/2015/001305, 500060702/2015/001306, 500060702/2015/001247, у розділі 31 "Найменування товару" вказаних ВМД зазначено товар "лісоматеріали розпиляні, нестругані, нешліфовані, не мають торцевих з`єднань, пиломатеріали необрізні, з хвойної породи сосни звичайної Pinus sylvestris L, розміром: "40-42*98-100*3000-3900мм", "40-42*98-100* 1000-3000мм" код згідно УКЕЗЕД - 4407 10 93 00, країна виробництва - Україна.
У протоколах про порушення митних правил від 13 березня 2015 року за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, зазначено, що в контейнерах фактично знаходиться дошка обрізна.
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 03 липня 2015 року у справі №521/10398/15-п та постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 01 вересня 2015 року у справі №521/12850/15-п встановлено, що митні декларації подавались не ОСОБА_1 , а іншою особою - декларантом ТОВ "ТГЛ Україна", тобто ОСОБА_1 митне оформлення вантажу не здійснював. 
Також встановлено, що 02 липня 2014 року між ТОВ "ТГЛ Україна." та ФОП ОСОБА_1 дійсно укладений договір послуг по декларуванню та митному оформленню вантажів, однак відповідно до п.5.2, договір дійсний з дня підписання, тобто з 02 липня 2014 року до 31 грудня 2014 року. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору послуг по декларуванню та митному оформленню вантажів від 02 липня 2014 року, п.5.3 викладений у новій редакції: "Пролонгація Договору дійсна тільки у випадку підписання додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною даного договору", однак додаткова угода, як вбачається з матеріалів справи, не підписувалась, отже декларації подані не уповноваженою особою. Вантаж проходив митне оформлення у режимі "експорт", платежі до бюджету не передбачені, тому держава не понесла збитків. При цьому відповідачем не надано можливість виправити помилки у митних деклараціях.
З викладеного вбачається, що ФОП ОСОБА_1 фактично експортував товар - дошка обрізна. При цьому, палетна заготовка є також дошкою обрізною. Проте, через помилку декларанта ТОВ "ТГЛ України" ОСОБА_2 , який не мав повноважень на подачу ВМД, в останніх було зазначено - дошка необрізна. 
При митному оформленні розпиляні лісоматеріалі (пиломатеріали) класифікуються за групою 44 - "Деревина і вироби з деревини; деревне вугілля" підгрупа 4407 10 - Лісоматеріали розпиляні або розколоті уздовж, розділені на шари або лущені, стругані або нестругані, шліфовані або нешліфовані, які мають або не мають торцеві з`єднання, завтовшки більш як 6 мм, хвойних порід, із сосни.
Враховуючи те, що в протоколах про порушення митних правил зазначено дошка обрізна, як зазначено і в специфікаціях і контрактах, отже товар, вилучений митницею, відповідає товару зазначеному у специфікаціях.
Щодо витрат, які поніс позивач саме для виготовлення товару та їх зв`язку з виконанням умов цих контрактів судом встановлено, що відповідно до висновку №2 судово-економічної експертизи по цій справі, складеного 21 березня 2018 року судовим експертом Лях Л.Я. (свідоцтво Міністерства юстиції України №960 від 26 січня 2006 року), документально підтверджуються: витрати на придбання позивачем дошки обрізної та сировини (деревини сосни) для виготовлення дошки обрізної в загальному об`ємі 1 137,45 м3 на суму 1 855 604,93 грн.; витрати на виробництво з сировини дошки обрізної, транспортно-експедиційні витрати та інші витрати по цій дошці на суму 1 362 052,37 грн.; витрати понесені позивачем після повернення дошки обрізної в об`ємі 1 137,45 м3 Одеською митницею ДФС на вантажно-розвантажувальні роботи контейнерів ПАО "Ільїчівськзовніштранс", ТОВ "ЗОРІ ПРО", перевезення, стафірування, навантажувально-розвантажувальні роботи ТОВ "МСІТ СЕРВІС" та проведення експертизи №УТЕ-1624, а також інші витрати в сумі 369 450,04 грн.
При проведенні експертизи, експерт брав до уваги тільки ті документи, які стосувалися вилученого об`єму товару, зокрема Контракт та специфікації №1 та №3, специфікації №б/н на поставку дошки обрізної, хвойної породи, сосна, в загальному об`ємі 2000 м3, згідно з якими відбувалася поставка вилучених пиломатеріалів.
Як вбачається з пояснень представника позивача, ФОП ОСОБА_1 придбав лісоматеріали (сировину) у вітчизняних постачальників на суму 840 000,00 грн. в загальному об`ємі 1 317,45 м3.
1 362 052,44 грн. складають витрати позивача при виробництві сировини дошки обрізної, хвойної породи, сосна транспортно-експедиційні витрати та інші витрати по цій дошці, в тому числі:
-          транспортно-експедиційні послуги надані ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 81 600,00 грн. без ПДВ, що підтверджується договором б/н від 04 січня 2015 року, ТТН, рахунком №53, платіжним дорученням №19 від 27 лютого 2015 року;
-          транспортно-експедиційні послуги надані ПП "Автофорум плюс" на загальну суму 33 400,00 грн. без ПДВ, що підтверджується договором №2 від 01 лютого 2015 року, актом надання послуг №9 від 18 лютого 2015 року, №10 від 18 лютого 2015 року, №11 від 23 лютого 2015 року, рахунком №53, платіжним дорученням №20 від 27 лютого 2015 року, №70 від 18 лютого 2015 року;
-          послуги по розпилу та обробці лісоматеріалів та виготовлення пиломатеріалів (дошки обрізної) надано ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 280 000,00 грн. без ПДВ, що підтверджується договором №10 від 29 січня 2015 року, актом наданих послуг, платіжним дорученням №2 від 19 лютого 2015 року та №70 від 20 лютого 2015 року;
-          амортизація машин, обладнання на загальну суму 5 276,17 грн. без ПДВ, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, витягом з державного реєстру правочинів, наказів № від 01 травня 2013 року, №1 від 02 січня 2015 року, накладними №34 від 25 грудня 2014 року, інвентарними картками обліку основних засобів, графіків амортизаційних нарахувань;
-          витрати по заробітній платі та винагороди за січень-лютий 2015 року на загальну суму 62 872,00 грн. без ПДВ.; ЄСВ за січень-лютий 2015 року на загальну суму 22 848,00 грн. без ПДВ.;
-          антисептик придбаний у ТОВ "Гонта" на суму 116 321,19 грн. у т.ч. ПДВ — 19 386,87 грн., 96 934,29 без ПДВ;
-          упаковочний матеріал придбаний у ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 24 730,00 грн. без ПДВ.;
-          витрати за спожиту електроенергію на суму 16 070,36 грн. у т.ч. ПДВ - 2 678,39 грн., 13 391,97 без ПДВ;
-          послуги транспортного експедирування компанією "Джи Ен Ес Лімітед" на загальну суму 733 888,41 грн. без ПДВ.
-          отримання сертифікату у Державній фітосанітарній інспекції Полтавської області на загальну суму 7 111,60 грн. без ПДВ.
          Таким чином, саме для виготовлення товару, який повинен був бути експортований згідно умов контрактів №11 від 26 серпня 2014 року та №15 від 15 січня 2015 року, з урахуванням специфікацій ФОП ОСОБА_1 зазнав витрат у розмірі 1 678 324,03 грн. без ПДВ. (1 057 271,60 грн. + 621 052,43 грн.).
Також, 369 450,04 грн. складають витрати позивача на повернення дошки обрізної від відповідача (навантажувально-розвантажувальні роботи на ПАО "Ільїчівськзовніштранс" та ТОВ "Зорі про", перевезення, стафірування, навантажувально-розвантажувальні роботи TOB "МСІТ СЕРВІС", проведення експертизи №УТЗ-1624 та інші витрати), а саме: транспортно-експедиторські обслуговування, надання послуг по стафірованню та антисептірованню пиломатеріалів ТОВ "МСІТ СЕРВІС" на суму 305 802,17 грн. у т.ч. ПДВ-50 967,03 грн., 254 835,14 грн. без ПДВ; послуги зберігання ТОВ "Зорі Про" на суму 79 000 грн. у т.ч. ПДВ - 13 166,67 грн., 65 833,33 грн. без ПДВ; за надання контейнерів ПАТ "Іллічівськзовніштранс" на суму 47 857,88 грн. у т.ч. ПДВ - 7 976,31 грн., 39 881,57 грн. без ПДВ.
Щодо отримання та, відповідно – повернення у зв`язку з невиконанням умов контрактів, позивачем оплати у розмірі 75% вартості кожної партії товару у відповідності до положень п.4.1 ст. 4 контрактів, з матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2015 року в сумі 19 413,70 дол. США (21 січня 2015 року з розподільчого рахунку списано перерахування іноземної валюти для обов`язкового продажу (75%) в сумі 14 560,285 дол. США, 4 853,42 дол. США - зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 ). 21 січня 2015 року в сумі 24 960,00 дол. США (22 січня 2015 року з розподільчого рахунку списано перерахування іноземної валюти для обов`язкового продажу (75%) в сумі 18 720,00 дол. США, 6 240,00 дол. США – зарахування коштів           на рахунок № НОМЕР_1 . 11 лютого 2015 року в сумі 57881,00 дол. США (12 лютого 2015 року з розподільчого рахунку списано перерахування іноземної валюти для обов`язкового продажу (75%) в сумі 43 410,75 дол. США, 14 470,25 дол. США - зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 .
Фінансові документи були досліджені експертом (копії банківських виписок по рахунках № НОМЕР_1 (долари США), № НОМЕР_2 (гривня) в ПАТ КБ "Діамант банк", копії банківських виписок №26034300002523.840 (долари США за січень-лютий 2015 року в ПАТ КБ "Діамант банк".
З наданих на дослідження копій документів експерт встановила, що покупець компанія "TREELOG LTD" частково оплатила за товар продавцю ФОП ОСОБА_1 , однак в січні-лютому 2015 року компанія "TREELOG LTD" товар фактично не отримала, тому станом на 01 березня 2015 року ФОП ОСОБА_1 має кредиторську заборгованість перед компанією "TREELOG LTD". Щодо компанії "Levidey Lavi Import&Distribution Ltd" експертом не встановлено суму заборгованості.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума витрат позивача по вилученому митним органом товару склала 3 587 107,34 грн., проте, оскільки позивач продав зіпсований товар, як технологічні дрова та отримав дохід в розмірі 453 927,85 грн., збитки позивача склали 3 133 179,49 грн. Оскільки, під час розгляду справи відповідач не довів відсутність своєї вини, завдані збитки, понесені позивачем у розмірі, встановленому у висновку судово-економічної експертизи належить стягнути відповідно до ст. 25 БК України.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до правил ст. 308 КАС України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 25, 30, 43 БК України, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15 квітня 2015 року.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки висновку експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч.1 ст. 104 КАС України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Згідно ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислові палати мають право: проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Колегія суддів зазначає, що товарознавча експертиза по встановленню якості товару було проведена експертом Одеської регіональної торгово-промислової палати Макарською Т.Б., здійснений на замовлення позивача.
Натомість, перед експертом Лях Л.Я. були поставлені питання, які згідно з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5 відносяться до спеціалізації 11.1 "Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності", а саме: чи підтверджуються документально придбання, витрати понесені при виробництві, витрати понесені після повернення товару, розмір загальних витрат, встановлення доходу від реалізації, розмір упущеної вигоди, розмір матеріальної шкоди.
Зі змісту висновку судово-економічної експертизи №2 від 21 березня 2018 року, складеним судовим експертом Лях Л.Я., в ході проведення експертного дослідження при встановленні розміру заподіяної шкоди ФОП ОСОБА_1 , експертом Лях Л.Я. використовувались висновки експертизи №УТЗ-1624 від 03 листопада 2015 року Одеської регіональної торгово-промислової палати, зроблений експертом-товарознавцем Макарської Т.Б., про що значиться у самому тексті. 
За таких обставин, колегія суддів вважає висновок експерта №2 від 21 березня 2018 року, складений судовим експертом Лях Л.Я., як належний, достовірний та допустимий доказ, оскільки він здобутий та складений відповідно до норм чинного законодавства України, не містить внутрішніх протиріч, та узгоджується з наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Також, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідальність за зберігання несли ДП "ГПК Україна" компанії "ГПК Гамбургпорт консалтінг ГМБХ" (ФРН), ТОВ "Зорі Про", ТОВ "МСІТ Сервіс", ТОВ "МСК-ІВТ-Термінал", оскільки саме працівниками Одеської митниці ДФС було складено протоколи про порушення митних правил, на підставі яких було переміщено спірний товар на зберігання.
Щодо доводу апелянта про невірним визначенням судом першої інстанції порядку стягнення завданих позивачу Одеською митницею ДФС збитків, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 3 України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15 квітня 2015 року, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Згідно зі ст. 25 БК України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст. 43 БК України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Згідно з висновком, наведеним у рішенні Конституційного Суду України №12/рп-2001 від 03 жовтня 2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.
Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.
Отже, належними відповідачами у даній справі є відповідний орган Державної казначейської служби України, до компетенції якого належить казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також державні органи, чиї дії та рішення визнаються протиправними.
Наведене спростовує доводи апелянта – ДКС України, що належним відповідачем у даній справі є відповідний митний орган, за рахунок бюджетних асигнувань якого і повинна відшкодовуватися заподіяна позивачу шкода.
Стаття 30 МК України, на яку посилається апелянт, не спростовує наведених висновків, оскільки визначає, що шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів відшкодовується цими органами у порядку, визначеному законом.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

          Повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Ступакова І.Г.    Лук`янчук О.В.