ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 р. 	Справа № 520/4869/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, по справі № 520/4869/21
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                         
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату позивачу з 04.03.2021 року пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018 - 2019 - 2020 роки в сумі 9118 грн. 81 коп.
В обґрунтування позовних вимог послалася на протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019, 2019, 2020 роки, оскільки при її зверненні із заявою до відповідача після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, вона набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, за яким вона звернулася вперше. При цьому, відповідно до встановленої законодавством формули розрахунку пенсії за віком показник середньої заробітної плати повинен застосовуватися за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, якими, враховуючи дату звернення (05.03.2021), є 2018-2020 роки (9118,81 грн). 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року у справі № 520/4869/21, прийнятим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 1 від 10.03.2021 Відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 04.03.2021 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року у справі № 520/4869/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за віком згідно із Законом України «Про державну службу», тому має місце не нове призначення пенсії, а переведення, у зв`язку з чим необхідно проводити призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середнього заробітку та при розрахунку застосовувати показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2014-2016 рік в розмірі 5426,60 грн, а не 9118,81 грн, як вимагає позивач. Вказав, що при переведені з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Враховуючи зазначене зауважив, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача перерахувати пенсію по віку відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закон № 1058-VI із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за три календарних роки (2018-2020), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, є безпідставними, не законними, а отже такими, що не підлягають задоволенню
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що отримуючи пенсію за віком, призначену згідно із Законом України "Про державну службу", ОСОБА_1 04.03.2021 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки, яка становить 9118 грн. 81 коп.
Рішенням № 1 від 10.03.2021 Відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідач відмовив у здійсненні нарахування пенсійної виплати з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2019-2020 роки, посилаючись на відсутність правових підстав. Дане рішення відповідач мотивував тим, що позивач отримувала пенсію за віком згідно із Закону України "Про державну службу", тобто вже скористалася своїм правом на вибір державної пенсії, а тому, подана заява є заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з чим необхідно застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, а не норму частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погоджуючись із відмовою відповідача у призначені їй пенсії, виходячи з обчислення заробітної плати із застосуванням показника за 2018-2020 р.р., позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення №1 від 10.03.2021 Відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 з 04.03.2021 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на наявність у позивача права на призначення такої пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, у зв`язку з тим, що після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 вказаного Закону, оскільки за таким призначенням звернулася вперше.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд першої інстанції виходив з того, що саме визнання протиправним та скасування рішення №1 від 10.03.2021 відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015, № 889-VIII (далі - Закон №889-VII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області з 06.10.2009 (протокол № 621 від 14.10.2009) та по 28.02.2021 отримувала пенсію за віком згідно з Законом № 3723-XII, а з 01.03.2021 рішенням № 96340012293 від 25.02.2021 її автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Слід зауважити, що вказані обставини не були встановлені судом першої інстанції, який взагалі без будь-яких первинних документів зазначив, що позивач під час виникнення спірних відносин отримувала пенсію згідно з Законом України "Про державну службу" за вислугу років.
Положеннями частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 2 вказаною статті визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсії, призначенні до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058-ІV.
За приписами частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17.
Посилання позивача на те, що при зверненні із заявою до відповідача після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, вона набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, є необґрунтованими з огляду на те, що статтею 37 Закону № № 3723-XII для державних службовців було передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягали у зменшенні пенсійного віку. Втім вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом № 1058-IV. Оскільки заява позивача до управління ПФУ фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
При цьому колегія суддів зауважує, що Законом № 3723-XII не передбачалося інших умов та порядку призначення пенсії за віком, ніж тих, що встановлені Законом № 1058-IV.
Вказане дає підстави стверджувати, що оскільки заява позивача фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 488/1409/16-а.
Отже, відповідачем правомірно відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам у справі та невірно застосовано до спірних відносин норми матеріального права з підстав та мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 520/4869/21 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 520/4869/21 - скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    О.В. Присяжнюк