ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/338/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Мєзєнцева Є.І.
                                                            Земляної Г.В.
При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення кошті, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі - відповідач) в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, яка полягає у невиплаті позивачу нарахованої одноразової соціальної допомоги, передбаченої ч.1 статті 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038, 00 грн. за рахунок затверджених йому видатків за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь позивача шляхом безспірного списання з рахунку за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нараховану ним одноразову соціальну допомогу, передбачену ч.1 статті 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач на виконання рішення суду у справі №580/2584/19 призначив позивачу одноразову соціальної допомоги, передбачену ч.1 статті 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у сумі 25 038, 00 грн., однак, не виплатив її, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування на вказану виплату, чим допустив протиправну бездіяльність.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року даний адміністративний позов - задоволено в повному обсязі.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що якщо пенсію чи допомогу призначено, конкретний обсяг заборгованості державного органу-боржника перед позивачем встановлений і не є предметом спору (визнається сторонами), а заборгованість виникла внаслідок протиправної бездіяльності боржника, наприклад, затримки виплати вже нарахованих коштів, або якщо сума заборгованості встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а суб`єкт владних повноважень не здійснює виплати, належним способом захисту порушених прав є стягнення коштів у встановленому розмірі на користь позивача.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду вимогам законності та обґрунтованості не відповідає, оскільки суд прийняв рішення без встановлення всіх значимих обставин по справі та оцінки наданих сторонами доказів, та не надав правильну та повну юридичну кваліфікацію діям відповідача.
Вказано, що виконання рішення суду в частині виплати одноразової допомоги, можливе лише за умови наявності у відповідача відповідних кошторисних призначень, оскільки у затвердженому кошторисі департаменту на 2020 рік по бюджетній програмі КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачені видатки за даним видом виплат. Зазначено, що з огляду на вчинення відповідачем дій, спрямованих на фактичне виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №580/2584/19, у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання вказаного судового рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №580/2584/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 за рахунок видатків за бюджетною програмою 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразову допомогу, передбачену ч. 1 статті 36 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038 грн 00 коп.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 20 січня 2020 року.
Листом від 26 лютого 2020 року №20/28-5/01-27 відповідач, на запит позивача від 20 лютого 2020 року стосовно виконання судового рішення, повідомив що 06 лютого 2020 року на виконання судового рішення у справі №580/2584/19 позивачу здійснено призначення одноразової допомоги на кожного члена сім`ї, відповідно до ч. 1 статті 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038,00 грн., яку нараховано 07 лютого 2020 року. Разом з тим повідомлено, що у затвердженому кошторисі на 2020 рік по бюджетній програмі КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачені видатки за даним видом виплат, у зв`язку із чим виплата призначеної позивачу одноразової компенсації відповідно до судового рішення може бути здійснена лише за умови наявності відповідних кошторисних призначень.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу нарахованої одноразової соціальної допомоги протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи категорія 1, що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_1 .
06 грудня 2001 року Черкаською обласною державною адміністрацією було видано направлення серія ЧК №47, згідно з яким ОСОБА_1 (голова сім`ї), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (батько) про переселення із забрудненої території до м. Черкаси відповідно до ст. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та їм надано право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у м. Черкаси.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2007, позивач - ОСОБА_1 придбала у гр. ОСОБА_4 квартиру за номером АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради Черкаської області від 27 квітня 2017 року № 822 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Зняті з реєстраційного обліку в смт. Катеринопіль з 07 вересня 2017 року у м. Черкаси.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 .
Позивач звернулась до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із письмовою заявою про призначення компенсаційної виплати - одноразової допомоги на кожного члена сім`ї - громадянам, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) на нове місце проживання.
За результатами розгляду вказаної заяви рішенням від 23 липня 2019 року відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на кожного члена сім`ї - громадянам, які самостійно переселилися. За змістом вказаного рішення підставою для відмови є те, що пунктом 7 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 706 передбачено, що виплата одноразової допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат на кожного члена сім`ї за заявою громадянина (при наявності у нього направлення з відміткою обласної державної адміністрації за місцем переселення про визначення нового місця проживання) провадяться місцевими Радами народних депутатів за попереднім місцем проживання.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з позовом.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю
Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 23 липня 2019 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні компенсаційної виплати - одноразової соціальної допомоги передбаченої ч. 1 ст. 36 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038 грн 00 коп.
Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 за рахунок видатків за бюджетною програмою 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразову допомогу, передбачену ч. 1 ст. 36 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038 грн 00 коп.
З матеріалів справи встановлено, що 06 лютого 2020 року на виконання судового рішення у справі №580/2584/19 позивачу здійснено призначення одноразової допомоги на кожного члена сім`ї відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038,00 грн., яку нараховано 07 лютого 2020 року.
Разом з тим, відповідачем вказану допомогу позивачу не виплачено з тих підстав, що у затвердженому кошторисі на 2020 рік по бюджетній програмі КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачені видатки за даним видом виплат.
Отже, дослідивши зміст позовної заяви по даній справі та по справі №580/2584/19, колегією суддів встановлено, що позивачем фактично оскаржується бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті йому одноразової допомоги на кожного члена сім`ї відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038,00 грн.
З аналізу матеріалів справи колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку має місце не виконання відповідачем рішення вище зазначеного суду, отже в даному випадку позов у розглядуваній справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 4 статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
Правова позиція з цього питання викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі №816/2016/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Як вже зазначалося вище, що предметом позову у цій справі є протиправні дії відповідача щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Частиною 1 статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Оскаржувана бездіяльність відповідача, вчинена на виконання рішення суду може бути оскаржена відповідно до статті 383 КАС України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі № 355/1648/15-а.
Колегія суддів також зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до  суду для отримання виконавчого листа та пред`явити його до виконання в примусовому порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення кошті - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев