П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 1570/6954/2011	

                                                                                                                  Головуючий першої інстанції  Потоцька Н.В.
                                                                                        Час та місце ухвалення судового рішення « 13:06», м. Одеса
                                                                                                 Повний текст судового рішення складений 12.03.2013р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги державного підприємства «Одеський авіаційний завод», Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у справі за позовом державного підприємства «Одеський авіаційний завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011р. державне підприємство (надалі - ДП) «Одеський авіаційний завод»  звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (нині - Головне управління ДПС в Одеській області) про скасування податкових повідомлень – рішень від 10.06.2011р. №№0001322301 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1003853,75грн., а саме за основним платежем на суму 803083грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 200770,75грн.; 0001332301 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 11275476,25грн., а саме за основним платежем у розмірі 8996381грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2249095,25грн.; 0001352301 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3032930грн., а саме за вересень 2010р. на суму 2782817грн., листопад 2010р. на суму 184601грн., грудень 2010р. на суму 65512грн., та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 12319грн.; 0001362301 щодо збільшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2423532грн. за грудень 2010р.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки податкового органу про нікчемність правочину з приводу придбання підприємством паливних баків від «Югтехноавіа» суперечать вимогам законодавства. При цьому, позивач не погоджується з висновками податкової щодо виявлення порушення правил арифметичного визначення обсягу валових витрат, підтверджених даними бухгалтерського обліку та первинними документами на суму 190000грн. Крім того, висновок податкового органу щодо порушення підприємством порядку визначення приросту (убутку) балансової вартості запасів на початок та кінець звітного періоду, заниження валового доходу на суму 290000грн. не ґрунтується на матеріалах справи. Висновок стосовно неправомірного застосування підприємством нульової ставки є таким, що суперечить законодавству України та не відповідає нормативно-правовим актам, які регулюють умови застосування нульової ставки до бази оподаткування. Зроблене припущення в акті перевірки, що роботи з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України, виконані по зовнішньоекономічним контрактам, укладеним на підставі посередницьких договорів підлягають оподаткуванню податком на додану вартість по ставці 20% являються безпідставними.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2013р. скасовані  податкові повідомлення - рішення  Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області від 10.06.2011р. за №№0001332301, 0001362301, 0001352301, 0001322301 з податку на  прибуток в частині: на суму 913229грн., з яких: 683 083грн. + 47500грн. основний платіж,  170771грн. + 11857грн. штрафна (фінансова) санкція; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції при винесенні судового рішення дійшов до висновку, що  ДП «Одесавіаремсервіс» під час розгляду справи надало достатньо доказів у розумінні приписів  ст.124 Конституції України,  ст.70 КАС України,  які б свідчили проте, що на час здійснення спірних правовідносин ДП «Одесавіаремсервіс» та ДП «Югтехноавіа» був укладений господарський договір на постачання ДП «Югтехноавіа» запасних частин, агрегатів та комплектуючих до авіаційної техніки. Постачання запасних частин агрегатів та комплектуючих включаючи м`які паливні баки здійснювалось на внутрішньому ринку України згідно з приписами  Господарського кодексу України  і не потребує отримання спеціальних дозволів, реєстрації Митних органів України та укладання зовнішньоекономічних договорів. В ході судового розгляду представником податкового органу були вивченні письмові докази, надані позивачем на підтвердження своїх доводів щодо правильності визначення показників визначення обсягу валових витрат,    підтверджених даними бухгалтерського обліку та первинними документами на суму 190000грн., згідно з наданими документами сторони дійшли висновку щодо фактичного підтвердження цих витрат первинними документами. Податковим органом правомірно зроблений висновок щодо заниження позивачем валового доходу по рядку 01.2 «Приріст балансової вартості запасів» за 4 квартал 2010 року на 290000грн. Висновки податкового органу, що ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» виконувало ремонтні роботи для нерезидента на митній території України, передавало їх на користь ДП «Укрспецекспорт» (або його дочірні підприємства) на митній території України, без укладання прямого зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом-замовником, не узгоджуються з встановленими фактичними обставинами справи та приписами чинного податкового законодавства України. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких посилаються на неповне з`ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач просить постанову  суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову і ухвалити у цій частині нову про задоволення позовних вимог; відповідач просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволення позову.
Позивач в апеляційній скарзі посилається на протиправність висновків податкової та суду першої інстанції з приводу того, що балансова вартість запасів на кінець 4 кварталу 2010 року не відповідає даним первинних документів та даним бухгалтерського обліку підприємства.
Відповідач в апеляційній скарзі вважає, що ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» виконувало ремонтні роботи для нерезидента на митній території України, передавало їх на користь ДП «Укрспецекспорт» (або його дочірні підприємства) на митній території України, без укладання прямого зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом-замовником (відсутні імпортні та експортні  ВМД, де саме імпортером та експортером виступав би МОУ «Одесавіаремсервіс»). ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» порушено вимоги п.п. 3.1.1. п. 3.1. ст.3 та п. 6.5.  ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податкових зобов`язань ПДВ на суму 12771773грн.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 28.02.2011р. по 05.05.2011р., підставі направлень від 25.02.2011р. № 175/23-02/34, від 11.04.2011р. № 296/23-02/74, відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 1 квартал 2011р., посадовими особами  ДПІ у Київському районі м. Одеси та ДПА в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» (нині - ДП «Одеський авіаційний завод») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р.,  за результатами якої складено акт перевірки від 20.05.2011р. № 1081/23-02/66/07756801.
Податковим органом встановлено порушення позивачем п. 1. 23 ст. 1, пп. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4, п. 5.1. ст. 5, пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5, п. 5.9. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме заниження податку на прибуток, що включено до загальної суми 803083грн., в тому числі, по періодам: 4 квартал 2009р. на 179650 грн., 1 квартал 2010р. на 530283 грн., 2 квартал 2010р. 20650грн., 4 квартал 2010р. на 72500 грн.;
п. 3.1. ст. 3, п. 6.5. ст. 6, пп. 7.2.3., пп. 7.2.6. п. 7.2., пп. 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого: занижено податок на додану вартість в сумі 8996381 грн., у тому числі, у липні 2009р. в сумі 582635 грн., у серпні 2009р. 607478 грн., у жовтні 2009р. 4294124 грн., у травні 2010р. 2754959 грн., у червні 2010р. 2754959 грн., у липні 2010р. 396292 грн., у серпні 2010р. 180906 грн. та завищено суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів на загальну суму 3032930грн., у тому числі, у вересні 2010р. на 2782817 грн., у листопаді 2010р. 184601 грн., у грудні 2010р. 65512 грн., занижено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 2423532грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за грудень 2010р. на суму 7356грн.;
п. 5.1. пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до завищення валових витрат на загальну суму 1366166грн., в тому числі по періодам: 2009р. - 359300грн., 1 квартал 2010р. - 1006866 грн., що також стало підставою для донарахування податку на прибуток в загальній сумі 803083грн. /т.1 а.с.61-149/
01.06.2011р. ДП «Одеський авіаційний завод» подало до податкового органу заперечення на акт перевірки від 20.05.2011р. № 1081/23-02/66/07756801. /т.1 а.с.156-191/
На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби винесені податкові повідомлення – рішення від 10.06.2011р. №№0001322301 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1003853,75грн., а саме за основним платежем на суму 803083грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 200770,75грн.; 0001332301 щодо визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 11275476,25грн., а саме за основним платежем у розмірі 8996381грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2249095,25грн.; 0001352301 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3032930грн., а саме за вересень 2010р. на суму 2782817грн., листопад 2010р. на суму 184601грн., грудень 2010р. на суму 65512грн., та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 12319грн.; 0001362301 щодо збільшення від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2423532грн. за грудень 2010р. /т.1 а.с.152-155/
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, документальну планову виїзну перевірку ДП «Одеський авіаційний завод» з  питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р. проведено посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одеси згідно направлень від 25.02.2011р. №175/23-02/34, від 11.04.2011р. № 296/23-02/74, виданих на підставі плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 1 квартал 2011р. та наказу від 14.02.2017р. №153-п. /т.1 а.с.61-62/
За результатом проведеної перевірки позивача складено акт перевірки від 20.05.2011р. року № 1081/23-02/66/07756801, яким встановлено порушення позивачем п. 1. 23 ст. 1, пп. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4, п. 5.1. ст. 5, пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5, п. 5.9. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме заниження податку на прибуток, що включено до загальної суми 803083грн., в тому числі, по періодам: 4 квартал 2009р. на 179650 грн., 1 квартал 2010р. на 530283 грн., 2 квартал 2010р. 20650грн., 4 квартал 2010р. на 72500 грн.;
п. 3.1. ст. 3, п. 6.5. ст. 6, пп. 7.2.3., пп. 7.2.6. п. 7.2., пп. 7.4.5. п. 7.4., пп. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого: занижено податок на додану вартість в сумі 8996381 грн., у тому числі, у липні 2009р. в сумі 582635 грн., у серпні 2009р. 607478 грн., у жовтні 2009р. 4294124 грн., у травні 2010р. 2754959 грн., у червні 2010р. 2754959 грн., у липні 2010р. 396292 грн., у серпні 2010р. 180906 грн. та завищено суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів на загальну суму 3032930грн., у тому числі, у вересні 2010р. на 2782817 грн., у листопаді 2010р. 184601 грн., у грудні 2010р. 65512 грн., занижено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 2423532грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за грудень 2010р. на суму 7356грн.;
п. 5.1. пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до завищення валових витрат на загальну суму 1366166грн., в тому числі по періодам: 2009р. - 359300грн., 1 квартал 2010р. - 1006866 грн., що також стало підставою для донарахування податку на прибуток в загальній сумі 803083грн. /т.1 а.с.61-149/

Щодо порушення законодавства при виконанні договору №53/МТО-09 від 06.04.2009р., укладеного між ДП «Югтехноавіа» та ДП «Одесавіаремсервіс» про постачання м`яких паливних баків (нікчемність договору), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Позивачем на підтвердження реальності господарської операції за вищезазначеним договором до суду надані наступні документи: копії видаткових накладних, за якими ДП «Югтехноавіа»  постачав ДП «Одесавіаремсервіс» м`які паливні баки, копії податкових накладних, копії накладних на постачання протягом 2010р. м`яких паливних баків контрагентами ДП «Югтехноавіа»,  копії платіжних доручень на перерахування коштів, копії сертифікатів, які свідчать про встановлення ДП «Одесавіаремсервіс» м`яких паливних баків, на літаки, що проходили капітальний ремонт на підприємстві ДП «Одесавіаремсервіс». /т.2 а.с.37-64/
Судом першої інстанції встановлено, що факт поставки м`яких паливних баків з`ясовувався військовою прокуратурою Одеського гарнізону під час прокурорської перевірки з приводу законності укладення договору поставки баків ДП МОУ «Одесавіаремсервіс», використання їх у господарській діяльності - встановлення на літаки, за результатом якої винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи щодо посадових осіб ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» на підставі ст.6 п.1 КПК України за відсутністю у діях події злочину. /т. 4 а/с.147-151/
Під час проведення перевірки додержання службовими особами ДП «Одесавіаремсервіс» вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності, встановлений та підтверджений факт отримання м`яких паливних баків та подальше їх встановлення на літаки МІГ - 21.
Так,  військовою прокуратурою Одеського гарнізону був досліджений акт №234/3/2/95 від 30.07.2010р. ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ДП ОМУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс» за період з 01.01.2008 р. по 16.07.2010 р., яким встановлено, що під час проведення ревізії з окремих питань на ДП ОМУ «ОАРП«Одесавіаремсервіс» ревізором Південного територіального контрольно - ревізійного управління  була перевірена законність укладання договору №53/МТО-09 від 16.04.2009р. між ДП ОМУ «ОАРП«Одесавіаремсервіс» та ДП «Югтехноавіа», а також обставини щодо фактичної передачі майна до ДП ОМУ «ОАРП«Одесавіаремсервіс» відповідно до умов вказаного договору та проведення розрахунків за його поставку.
За наслідками ревізії був зроблений висновок про те, що на виконання умов договору №53/МТО-09 від 16.04.2009р. ДП «Югтехноавіа» до ДП ОМУ «ОАРП«Одесавіаремсервіс» дійсно були поставлені м`які паливні баки, які  в подальшому були встановлені на літаки МІГ - 21.
Таким чином, під час зазначеної ревізії був підтверджений факт законності зазначеного договору та факт виконання його сторонами своїх обов`язків по поставці товару та проведення розрахунків. /т.4 а.с.149-150/
Крім того, судом першої інстанції допитано в якості свідка директора ДП «Югтехноавіа» ОСОБА_1 , який пояснив, що  він особисто поставляв м`які паливні баки  власним транспортним засобом автомобіль - Субару, д/н НОМЕР_1 , за спецпропуском наявність якого не потребує дослідження вантажу при проїзді на територію режимного секретного об`єкту (наказ №277 від 23.05.2005р.). Зазначений факт  підтверджуються записами на ім`я ОСОБА_1 , автомобіль - Субару, державний номер д/н НОМЕР_1 у журналі обліку та видачі перепусток для в`їзду на ДП «Одесавіаремсервіс» і автостоянку підприємства на особистому автотранспорті за 2008, 2009, 2010р.р. При цьому, свідок пояснив, що зазначені паливні баки він провозив через КПП №2, де їх приймав відповідно до видаткових та податкових накладних економіст відділу матеріально - технічного забезпечення ДП «Одесавіаремсервіс» Стулов Г.А.
Як вбачається з постанови про відмову у порушенні кримінальної справи щодо посадових осіб ДП МОУ «Одесавіаремсервіс», під час проведення прокурорської перевірки, також був опитаний ОСОБА_2 , який підтвердив, що упродовж 2009-2010р.р. він приймав від директора ДП «Югтехноавіа» ОСОБА_1 м`які паливні баки та передавав їх на склад №1 підприємства. /т. 4 а.с.150/
Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу безпідставності твердження податкового органу щодо не можливості встановлення джерела походження паливних баків на території позивача, у зв`язку з тим, що посадовими особами податкового органу досліджувався тільки центральний КПП №1, тоді як, на території ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» існує три КПП, інформація по яких не досліджувалась.
Отже, твердження податкового органу про те, що на територію ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» не заїжджали  транспортні засоби ДП «Югтехноавіа» з метою ввезення товарно-матеріальних цінностей, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
При цьому, колегія суддів критично ставиться до висновку податкового органу, що міжнародна передача товарів військового призначення підлягає державному контролю та може здійснюватися виключно суб`єктами господарської діяльності, які у встановленому порядку отримали відповідні повноваження Служби експортного контролю України на право експорту та імпорту товарів військового призначення, оскільки між  ДП «Одесавіаремсервіс» та ДП «Югтехноавіа» відсутні будь-які операції з експорту чи імпорту товарів військового призначення, а відносини за договором  №53/МТО-09 від 16.04.2009., є звичайною операцією з купівлі – продажу товару.
Відповідно п.7.4.5 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.
У п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 вищезазначеного закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.
Податкова накладна видасться платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).
Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зареєстрованою як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість (п.п.2 та 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №165).
Отже, видані ДП «Югтехноавіа» податкові накладні ДП «Одесавіаремсервіс» в повному обсязі відповідають приписам  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» а отже, дають можливість ідентифікувати особу, яка їх видала і кваліфікувати операцію з поставки товару з точки зору кількісних і якісних характеристик.
На час поставки товару ДП «Югтехноавіа» надало позивачу всі документи щодо здійснення ним господарської діяльності, реєстрації юридичної особи , платника податків тощо. 
В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ДП «Югтехноавіа» та його контрагенти є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак, за змістом Податкового кодексу України, - окремими платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податку на додану вартість, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.
Таким чином, ДП «Одесавіаремсервіс» під час розгляду справи надало достатньо доказів у розумінні приписів ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України, які б свідчили проте, що на час здійснення спірних правовідносин ДП «Одесавіаремсервіс» та ДП «Югтехноавіа» був укладений господарський договір на постачання ДП «Югтехноавіа» запасних частин, агрегатів та комплектуючих до авіаційної техніки. Постачання запасних частин агрегатів та комплектуючих включаючи м`які паливні баки здійснювалось на внутрішньому ринку України згідно з приписами Господарського кодексу України і не потребує отримання спеціальних дозволів, реєстрації у митних органах України та укладання зовнішньоекономічних договорів.
Посилання податкового органу на витяг з кримінального провадження №32013170000000183 у відношенні службових осіб ДП «Югтехноавіа» за ч.5 ст.191 КК України, колегія суддів важчає необґрунтованим, оскільки він не підтверджує нереальності господарських операцій між позивачем та ДП «Югтехноавіа».

Щодо порушення правил арифметичного визначення обсягу валових витрат,  підтверджених даними бухгалтерського обліку та первинними документами на суму 190000грн., судом встановлено наступне.
Податковим органом у акті перевірки визначено, що підприємством було завищено задекларовані показники у рядку 04.13 Декларацій «Інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12» на суму 190000грн., оскільки вказана сума була включена до валових витрат підприємства при відсутності первинних документів, підтверджуючих зв`язок цих витрат з господарською діяльністю підприємства.
Витрати, які підприємство мало право відобразити у рядку 04.13 Декларацій «Інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12», дорівнюють:
- 1 квартал 2010р. - 258154грн.: 192951грн. - відсотки банку за користування кредитними коштами; 65203грн. - комунальні послуги, очистка стоків, вивіз сміття;
- 2 квартал 2010р. - 193016грн.: 142051грн. - відсотки банку за користування кредитними коштами; 50965грн. - комунальні послуги, вивіз сміття.
За висновком податкового органу відхилення, дорівнює 107400грн. за перший квартал 2010р. та 82600грн. за 2 квартал 2010р.
Під час проведення перевірки підприємством були надані банківські платіжні доручення, які підтверджують сплату відсотків банку за користування кредитними коштами у сумі 192951грн. за 1 квартал 2010р. та 142051грн. за 2 квартал 2010р., тобто віднесена до валових витрат сума 385967грн. підтверджена відповідними документами. 
Крім того, на підтвердження витрат підприємства на комунальні послуги, очистку стоків та вивіз сміття представникам податкової інспекції були надані всі необхідні документи на загальну суму 116168грн. (65203грн. + 50965грн.).
Таким чином, віднесення вказаних сум до валових витрат підтверджується первинними документами, та не може бути визнано порушенням податкового законодавства.

Щодо порушення позивачем порядку визначення приросту (убутку) балансової вартості запасів на початок та на кінець звітного періоду, заниження валового доходу на суму 290000грн.
Пунктом 5.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.
Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих), платником податку і покупцем до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку - продавцем, до убутку запасів не включається.
Відповідно до п.5.1 ст. 5 вищезазначеного закону валові витрати виробництва та обігу                  - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм приріст (убуток) балансової вартості запасів впливає на визначення валових витрат або валових доходів.
Наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003р. №143 затвердженні форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядок її складання (надалі – Порядок №143).
Згідно з п. 3.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, декларація складається із заголовної та двох основних частин і десяти додатків, з яких сім (К1 - К7) подаються щокварталу, у тому числі за рік, а три (Р1 - Р3) подаються виключно за рік. Додаток К1 складається з двох частин - К1/1 та К1/2. У разі заповнення рядка 01.2 (приріст балансової вартості запасів) складається таблиця 1 додатка К1/1. Показник із знаком «-» рядка А графи 6 зазначеної таблиці переноситься у рядок 01.2 декларації без знаку.  (п.5.9. Закону України). У разі заповнення рядка 04.2 (убуток балансової вартості запасів) складається таблиця 1 додатка К1/1. Показник із знаком «+» рядка А графи 6 зазначеної таблиці переноситься у рядок 04.2 декларації  без знака.    
Зазначеним наказом Державної податкової адміністрації України затверджений також додаток К1/1. Відповідно до таблиці 1 цього додатку «Розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів» балансова вартість запасів розраховується по формулі: Приріст «-» Убуток «+» (3 «На початок звітного року»  - 4 «Запаси, використані не в господарській діяльності»   - 5 «На кінець звітного періоду»).
Відповідно до п. 2.1. Порядку №143, якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондам» № 2181 (з урахуванням строків давності), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, такий платник має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період,  протягом якого такі помилки були виявлені. Згідно з 2.3. цього Порядку, платник податку, який до початку його перевірки податковим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф, нарахований відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Уточнюючий розрахунок, який відображає виправлені показники, складається за формою, що додається до цього Порядку; б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу, нарахованого відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов`язання з податку. При цьому виправлення помилок здійснюється шляхом відображення сум раніше занижених (завищених) показників декларацій (валових доходів, витрат та амортизаційних відрахувань) у складі валового доходу (рядок 02.2) та валових витрат (рядок 05.2) того податкового періоду, за який подається звітна декларація.
З акту перевірки та додатку К1/1 декларації з податку на прибуток за 4 квартал 2010р. вбачається, що відповідно до даних кореспонденції бухгалтерських рахунків К-т 631, Д-т 20, 22, 281, 282 балансова вартість запасів станом на 31.12.2010р. дорівнювала 33231017грн.            Відповідно до наданих до перевірки первинних документів - накладних на придбання та продаж, актів про використання та списання балансова вартість запасів станом на 31.12.2010р. дорівнювала 33231017грн. 
Між тим, перевіркою встановлено, що балансова вартість запасів на кінець 4 кварталу 2010р., яка відображена у рядках А, А1, А2, А3, А4, А5, А6 додатку К 1/1 декларації з податку на прибуток дорівнює 32941017 грн., що не відповідає даним первинних документів та даним бухгалтерського обліку та відповідно занижена на 290000грн., тобто підприємством був занижений валовий дохід по рядку 01.2 «Приріст балансової вартості запасів» за 4 квартал 2010р. на 290000грн.
Відповідно до п.1.6. Порядку №143 дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку (звітності). Достовірність даних  підтверджується підписами керівника і головного бухгалтера та засвідчується печаткою підприємства.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про заниження позивачем валового доходу по рядку 01.2 «Приріст балансової вартості запасів» за 4 квартал 2010р. на 290000грн.

Щодо застосування ДП «Одеський авіаційний завод» нульової ставки колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до п.1.1 ст.1 Закону України  «Про податок на додану вартість»                      №168/97-ВР від 03.04.1997р. (надалі – Закон України №168/97-ВР, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) оподатковуваною операцією є операція, яка підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.
Згідно з п.1.4 ст. 1 Закону України №168/97-ВР поставкою товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.
Пунктом 1.14. ст.1 Закону України №168/97-ВР визначені супутні послуги - це послуги, вартість яких включається до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.
Пунктом 1.26. ст. 1 Закону України №168/97-ВР вказано, що ремонт - це операції з надання послуг з усунення недоліків товарів, приведення їх у робочий стан, відновлення ресурсу або їх характеристик, а міжнародним вважається ремонт, який підпадає під визначення п. 2. ст.1 Митного кодексу України.
Відповідно до умов вказаного пункту Митного кодексу України, міжнародний ремонт - це операції з надання послуг з усунення недоліків товарів приведення їх у робочий стан, відновлення ресурсу або їх характеристик, що не призводить до зміни кодів цих товарів, згідно з Українською кваліфікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.
При експорті послуг відповідно до п.6.2. ст.6 Закону, ставка податку становить нуль відсотків від бази оподаткування, крім того п.6.2.1. ст.6 Закону визначено, у тому числі за нульовою ставкою оподатковуються операції з поставки послуг, що складаються із робіт з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, або одержувачем-нерезидентом. До робіт з рухомим майном належать роботи з переробки товарів, що можуть включати власне переробку (обробку) товарів - монтаж, збирання, монтування та налагодження, внаслідок чого одержуються інші товари, у тому числі виконання робіт по переробці давальницької сировини, а також модернізацію та ремонт товарів, що передбачає проведення комплексу операцій з частковим або повним відновленням виробничого ресурсу об`єкта (або його складових частин), визначеного нормативно-технічною документацією, в результаті виконання якого передбачається поліпшення стану такого об`єкта. Товари вважаються експортованими платником податку в разі , якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав послуги з капітального ремонту виробів та агрегатів за договорами комісії, які укладались з спецекспортером ДК «Укрспецекспорт» та її дочірніми підприємствами: №SТЕ-3-175-Д/К-06 від 15.05.2006р.,                     №USЕ-17.3-202-Д/К-08 від 25.04.2008р., №USЕ -17.3-197-Д/К-08 від 25.04.2008р., № 4/225-Д-169/ОСД-08 від 04.07.2008р., № 4/287-Д від 22.12.2008р., №Д-159-02/2006/П-221/ОВС від 04.05.2007р., №171/ОСВД-07/РОЕ-30.2-78 від 02.10.2007р., №USЕ -17.3-73-Б/К-08 від 30.08.2008р.
За вказаними договорами комісії, крім №SТЕ-3-175-Д/К-06 від 15.05.2006р., позивачем була застосована нульова ставка ПДВ на підставі п.6.2. ст.6 та п.6.2.1 ст.6 Закону України №168/97-ВР, а тому висновку податкового органу щодо неможливості її застосування є протиправними.
При цьому, надані позивачем послуги, згідно договору №SТЕ-3-175-Д/К-06 від 15.05.2006р., не є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 3.1.1, п.6.5. «г» (місце постачання послуг - місце фактичного надання послуг, робіт з рухомим майном) Закону України                   №168/97-ВР, оскільки місцем надання робіт за вказаним договором є Лівійська Джамахірія, місто Таманхінд, без ввезення на митну територію України авіатехніки, роботи виконувались групою відряджених фахівців позивача на базі замовника згідно умов цього договору.

Щодо здійснення позивачем операції на митній території України, згідно приписів договору №SТЕ-3-175-Д/К-06 від 15.05.2006р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
На виконання договорів комісії ДК «Укрспецекспорт» та її дочірні підприємства (комісіонери) імпортують техніку та обладнання військового призначення, оформлюють відповідні ВМД на імпорт (у яких виступають імпортерами) та передають імпортовану техніку на територію заводу ДП «Одесавіаремсервіс» (комітент) для проведення ремонтних робіт. Імпортовані техніка та обладнання ремонтуються силами та потужностями заводу ДП «Одесавіаремсервіс» та на його території, після чого складаються акти прийому-передачі робіт. Відремонтоване обладнання та техніка передаються за актами приймання-передачі на ДК «Укрспецекспорт» та її дочірні підприємства. ДК «Укрспецекспорт» та її дочірні підприємства оформлюють ВМД на експорт відремонтованої техніки та обладнання військового призначення з метою їх передачі на ім`я замовника робіт (послуг) - нерезидента. У вказаних ВМД' у якості експортера виступає ДК «Укрспецекспорт», при цьому ДП «Одесавіаремсервіс» у цих ВМД зазначається тільки як особа відповідальна за фінансове врегулювання. Ні як експортер, ні як комітент, ні як власник товару взагалі, ДП «Одесавіаремсервіс» у ВМД не визначено. При цьому, ДП «Одесавіаремсервіс» застосовує нульову ставку податку на додану вартість при складанні актів прийому-передачі виконаних ремонтних робіт.
Податковий орган при дослідженні спірного питання виходив з того, що ДП «Одесавіаремсервіс» не має права застосовувати, відповідно до пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України №168/97-ВР, нульову ставку податку на додану вартість до експортних операцій, оскільки такі операції не підтверджені вантажно-митними деклараціями, в яких відправником (експортером) значився ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс». У графах 2 «Відправник/експортер» вантажно-митних деклараціях відправником (експортером) зазначено ДК «Укрспецекспорт».
Суд не може погодитися з позицією податкового органу, яка полягає у тому, що рухоме майно не може вважатися вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, тобто позивачем, з огляду на те, що у вантажно-митних деклараціях відправником/експортером товарів значиться Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт».
Як встановлено судом першої інстанції, вантажно-митні декларації, що засвідчують факт вивезення за митну територію України товарів, є належно оформленими, оскільки відповідають вимогам Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої Наказом Державної митної служби України від 09.07.1997 №307 (надалі – Інструкція №307, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно із правилами заповнення граф ВМД при декларуванні товарів, що вивозяться (вивезені) за межі митної території України, які визначає дана Інструкція, при декларуванні товарів за зовнішньоекономічними договорами, укладеними на підставі посередницьких договорів між резидентами: у графі 2 вантажної митної декларації зазначаються відомості про відправника, якщо описом цієї графи не передбачено інше; у графі 9 вантажної митної декларації зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт), у тому числі комісіонера - при декларуванні товарів за зовнішньоекономічним договором, укладеним на підставі договору комісії між резидентами, повіреного - при декларуванні за зовнішньоекономічним договором, укладеним на підставі договору доручення між резидентами.
Згідно із п. 4 вказаної Інструкції №307 відправником є особа, яка передала або має передати заявлені у ВМД товари в розпорядження перевізника відповідно до договору перевезення для доставки одержувачу та яка зазначена в транспортному документі, або така, що самостійно доставляє ці товари одержувачу, не користуючись послугами перевізника.
З наведених положень випливає, що відправником товару може бути особа, яка передала або має передати заявлені у ВМД товари, незалежно від того, чи є така особа власником товару.
У даному випадку у графі 2 ВМД зазначено Державну компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», яка є комісіонером за договором, укладеним з позивачем, і яка вважається відправником товару для цілей оформлення такої декларації. 
У графі 9 особою, відповідальною за фінансове регулювання вказано комісіонера, а також у доповненні до цієї графи комітента: ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс».
Таким чином, та обставина, що ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс»  (комітент) не значиться у графі 2 ВМД відправником/експортером товарів не дає підстав для висновку, що попередньо ввезений на митну територію України товар для виконання робіт даною особою, платником податку не може вважатися вивезеним за межі митної території України таким платником.
Вивезений комісіонером товар за дорученням комітента (платника податку, що виконував роботи з рухомим майном, попередньо ввезеним для цього на територію України) для цілей оподаткування за правилами п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України №168/97-ВР вважається вивезеним за межі митної території таким платником.
Крім того, позивач, підтверджує експорт товару, а відтак, і право на застосування нульової ставки податку на додану вартість та право на бюджетне відшкодування при здійсненні експортних операцій на умовах договору комісії, належно оформленою митною вантажною декларацією, в якій у графі 2 відправником вказаний комісіонер, а у доповненні наведені відомості про комітента, діяв у рамках податкового роз`яснення, наданого у листі ДПА України від 14.07.2009р. № 14762/7/16-1517-26, яким до відома платників податків та посадових осіб податкової служби були доведені зміни до Інструкції про порядок заповнення ВМД, затвердженої  наказом Державної митної служби України від 16.12.2008 №1414, які набрали чинності з 01.03.2009р. 
Крім іншого, законодавчо визначено, що відповідно до п.6.2 ст.6 Закону України №168/97-ВР  при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить нуль  відсотків до бази оподаткування. Вказана норма закону застосовується до операцій з експорту товарів незалежно від умов поставки згідно з правилами «Інкотермс».
Згідно з пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України №168/97-ВР товари вважаються експортованими платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належним чином оформленою вантажною митною декларацією.
Так,  статус належно оформленої вантажної митної декларації буде мати лише у випадку дотримання всіх передбачених нормами чинного законодавства вимог при її заповненні, які  регламентуються Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997р. №574 та Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженою наказом Державної митної служби України  від 09.07.1997р №307 (надалі – Положення №574 та Інструкція №307, чинні на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 Положення №574 визначено, що вантажна митна декларація (далі - ВМД)                - письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.
Інструкція №307, визначає порядок заповнення граф вантажної митної декларації на зброшурованих у комплекти бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2, додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, особливості заповнення граф ВМД залежно від напрямку переміщення товарів, митному режиму тощо, випадки застосування специфікації форми МД-8, а також порядку розподілу та використання аркушів ВМД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.
Наказом Державної митної служби України від 16.12.2008р. № 1414 (надалі - Наказ №1414), були внесені зміни до Інструкції, які набули чинності з 01.03.2009р., а саме змінено, зокрема, порядок заповнення графи 2 «Відправник/Експортер» та графи 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» вантажної митної декларації.
Відповідно до змін, внесених Наказом №1414, у графі 2 «Відправник/Експортер» ВМД зазначаються відомості про відправника, якщо описом цієї графи не передбачено інше.
При цьому відправник - особа, яка передала або має передати заявлені у ВМД товари в розпорядження перевізника відповідно до договору перевезення для доставки одержувачу та яка зазначена в транспортному документі, або така, що самостійно доставляє ці товари одержувачу, не користуючись послугами перевізника.
У графі «Особа, відповідальна за фінансове регулювання», якщо описом цієї графи не передбачено інше, зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту).
При декларуванні товарів, що переміщуються за зовнішньоекономічним договором (контрактом) та пов`язаним з ним договором комісії, укладеним між резидентами, у графі 9 зазначаються відомості про комісіонера, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт), і вичиняється запис «Див. доп.», а в доповненні наводяться відомості про комітента.
У графі 28 «Фінансові та банківські відомості» наводяться відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) фінансові та банківські відомості про особу, що здійснює розрахунки за зовнішньоекономічним договором (контрактом).
Пунктом 8 Положення №574 встановлено, що ВМД, заповнена у звичайному порядку, вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митниці, що здійснила митне оформлення товарів і транспортних засобів.
Підтвердження факту вивезення експортованих товарів за межі митної території України здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2002р. №243 «Про вдосконалення механізму  бюджетного відшкодування податку на додану вартість за операціями з експорту продукції» та Порядку підтвердження відомостей про фактичне вивезення товарів за межі митної території України, затвердженого спільним наказом Державної митної служби України та Державної податкової адміністрації України від 21.03.2002 № 163/121.
З метою підтвердження факту вивезення товарів за межі митної території України та права на застосування нульової ставки податку на додану вартість платник податку на додану вартість, який здійснив операцію з вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України (експорт), подає разом з іншими передбаченими законодавством документами оригінал п`ятого основного аркуша («примірник для декларанта») ВМД форми МД-2 (МД-3) (аркуша ВМД з позначенням « 3/8»), оформленої митним органом під час здійснення митного оформлення експорту товарів, на якому зазначеним митним органом за зверненням платника податку вчиняється запис «Задекларовані в цій ВМД товари вивезено за межі митної території України в повному обсязі» та зазначається дата фактичного вивезення. Цей запис засвідчується підписом відповідальної посадової особи митного органу й гербовою печаткою митного органу.
Згідно з пп.7.7.9 п.7.7 ст.7 Закону, у разі коли платник податку (комісіонер) експортує товари (супутні послуги) за межі митної території України, отримані від іншого платника податку (комітента) на умовах комісії, консигнації, доручення або інших видів договорів, які не передбачають переходу права власності на такі товари (супутні послуги) від такого іншого платника податку до експортера, право на отримання бюджетного відшкодування має такий інший платник податку(комітент).
У випадках, коли вивезення товарів за межі митної території України відбувається за зовнішньоекономічними договорами, які укладені на підстав договорів комісії між резидентами України, визначення власника товару слід здійснювати, виходячи з умов договорів (контрактів), на підставі яких здійснювався експорт товарів, та сукупності відомостей, зазначених у графах 2, 9 та 28 ВМД.
Отже, зазначений у графі 2 вантажної митної декларації: ДК «Укрспецекспорт», є відправником товару для цілей оформлення такої декларації. Для цілей оподаткування експортером товару є платник податку - ДП «Одесаавіаремсервіс», зазначений у графі 9 вантажної митної декларації.
Крім того,  згідно роз`яснення ДПА України №14762/7/16-1517-26 від 14.07.2009р., для підтвердження права на застосування нульової ставки податку на додану вартість та права на бюджетне відшкодування при здійсненні експортних операцій на умовах договору комісії комітент, за умови відповідного заповнення графи 9 та внесення інформації про нього в доповнення до цієї графи, повинен отримати від комісіонера оригінал вантажної митної декларації, а у комісіонера залишаються копії, належним чином засвідчені органом митної служби.
В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ДП «Одесавіаремсервіс» має оригінали ВМД на здійснення експортних операцій, комісіонер має завірені встановленим чином копії, а тому позивач має право на застосування нульової ставки ПДВ, є власником та експортером послуг (товарів).

Щодо висновків відображених податковим органом у ході перевірки фінансово-майнових операцій з метою запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, колегія суддів приходить до наступного.
Перевіркою встановлено, що ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» виконувало ремонтні роботи для нерезидента на митній території України, передавало їх на користь ДП «Укрспецекспорт» (або його дочірні підприємства) на митній території України, без укладання прямого зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом-замовником (відсутні імпортні та експортні ВМД, де саме імпортером та експортером виступав би ДП МОУ «Одесавіаремсервіс»).
Підпунктом 6.2.1. п.6.2. ст.6 Закону України №168/97-ВР передбачено  застосування нульової ставки податку на додану вартість щодо робіт з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України.
На виконання вимог Закону України №168/97-ВР факт надання послуг підтверджено актами виконаних робіт, договорами та відсутністю заборгованості; факт ввезення рухомого майна підтверджується імпортними митними деклараціями (ІМ 51) та простими авальованими векселями, виданими при ввезені авіадвигунів, які були взяті на облік СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі (за місцем реєстрації ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс»); факт вивезення авіадвигунів за межі митної території України підтверджується експортними митними деклараціями (ЕК 10), згідно яких СДПІ по роботі з ВПП у м.Одесі було здійснено погашення векселів.
Крім того, у графі 9 ВМД, відповідно до Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації,  вносяться  відомості про комітента, у спірних правовідносинах у зазначеній графі внесено відомості про виконавця робіт ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс».
Згідно приписів ст.7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р. №15-93, в розрахунках між резидентами і нерезидентами у рамках торгового обігу використовується як засіб платежу іноземна валюта.
Пунктом 1 ст.3 вищезазначеного Декрету Кабінету Міністрів України, валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України.
Судом першої інстанції встановлено, що за виконані роботи по ремонту авіадвигунів на валютні рахунки ДП МОУ «ОАРП «Одесавіаремсервіс» надійшла іноземна валюта (долари США), що крім іншого зафіксовано у додатку № 36 до акту перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси від 20.05.2011р. №1081/23-02/66/07756801, що вказує на виконання робіт для нерезидентів.
Отже, висновки податкового органу, що ДП МОУ «Одесавіаремсервіс» виконувало ремонтні роботи для нерезидента на митній території України, передавало їх на користь ДП «Укрспецекспорт» (або його дочірні підприємства) на митній території України, без укладання прямого зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом-замовником, не узгоджуються з встановленими фактичними обставинами справи та приписами чинного податкового законодавства України.
Враховуючи викладене,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.06.2011 року за №0001332301, №0001362301, №0001352301, а №0001322301 частково, прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому є протиправними.
За правилами  ст.316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги державного підприємства «Одеський авіаційний завод», Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2013 року  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.