П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6846/21	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

апелянта – Ткаченка В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року про повернення позову ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія»

В С Т А Н О В И В:

26 квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Командування Військово – Морських Сил Збройних Сил України (далі – Командування ВМС ЗСУ) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду заперечень про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні;
визнати протиправним передчасне (до розгляду спірного питання про зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні) звільнення з лав Збройних Сил України;
зобов`язати поновити на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді з подальшим розглядом питання щодо зарахування окремих періодів військової служби у пільговому обчисленні.

Обґрунтування вимог складається з того, що відповідач неправомірно, деякі періоди військової служби, не зарахував у пільговому обчисленні.
Пояснюючи, в чому складається протиправна бездіяльність Командування ВМС ЗСУ, позивач зазначив, що маючи намір звільнитися зі служби Збройних Сил України у зв`язку з закінченням контракту, він 17.06.2020 р. ознайомився з документами, в яких був зазначений розрахунок його вислугу років. Оскільки він з ним не погодився, на звороті наведеного розрахунку він зробив свої заперечення.
22.06.2020 р. Командувач ВМС ЗСУ прийняв наказ №174 про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку контракту.
У цьому наказі зазначена календарна вислуга років - 24 роки 10 місяців. Пільгова – відсутня.
За твердженням ОСОБА_1 , з даним наказом він ознайомився 13.04.2021 р. у Київському РТЦК та СП м. Одеси, куди був направлений для того, щоб стати на військовий облік.
За обставин незазначення в наказі про звільнення пільгового обчислення вислуги років, позивач дійшов висновку про своє передчасне звільнення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без руху, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду та невідповідності змісту заявлених позовних вимог обставинам, якими вони обґрунтовані.
12.05.2021 року на виконання ухвали суду позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду в якій вказав, що порушення його прав щодо незарахування вислуги років у пільговому обчисленні має триваючий характер і не обмежується його разовим застосуванням. На його думку, законодавець не передбачив іншого врахування йому вислуги років у пільговому обчисленні, ніж поновлення на військовій службі і згодом, розгляду цього питання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку – відмовлено.
Іншою ухвалою від 18.05.2021 р. суд залишив позов ОСОБА_1 без руху, запропонувавши вказати інші підстави для поновлення строку.
04.06.2021 року позивач надав до суду заяву, указавши наступні підстави для поновлення строку звернення до суду.

По-перше, це отримання від відповідача письмової відповіді на його запит 06.05.2021 р. про те, що він не має право на зарахування пільгових періодів військової служби.
По-друге, несвоєчасність звернення до Київського РТЦК та СП м. Одеси для постановки на військовий облік була пов`язана з карантинними обмеженнями.

По – третє, на його позовні вимоги не розповсюджується місячний строк звернення до суду, адже предметом спору є не його звільнення, а протиправна бездіяльність позивача, яка має триваючий характер та порушує його право на пенсійне забезпечення, з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено, а позовну заяву повернуто.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив передусім із того, що даний спір виник у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, а відтак, відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, строк звернення до суду особи за захистом своїх прав повинен складати один місяць.
Дослідивши фактичні обставини справи, суд встановив, що звільнення позивача відбулося 22.06.2020 року, а звернення до суду за захистом порушених прав, відбулося через 10 місяців.
Про те, що позивач був обізнаний щодо свого звільнення, на думку суду, свідчить його неприбуття на службу, неотримання заробітної плати, відсутність укладання нового контракту про проходження військової служби.
Суд також звернув увагу, що про порушення своїх прав про неналежний розрахунок вислуги років позивач дізнався 17.06.2020 р., а звернувся до суду лише 26.04.2021 року.
Обґрунтовуючи важливість дотримання строків звернення до суду, суд першої інстанції, керуючись висновками, що викладені в рішенні Конституційного суду України від 29.06.2010 р. №17-рп/2010, практикою Європейського суду з прав людини, звернув увагу на те, що, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.
Крім того, суд першої інстанції відзначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду. На переконання суду, поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим ОСОБА_1 просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У доводах апеляції скаржник покликається на те, що процесуальні строки звернення до суду застосовуються лише у випадках, коли суб`єкт владних повноважень діє відповідно до законодавства. Водночас, у справі, що є предметом розгляду, відповідач умисно вдавався до дій, які вводили його в оману.
Також скаржник підтримує свою позицію, яка була викладена в позові, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яку він оскаржує, має триваючий характер і тому строком не обмежується.
Доводом апеляції ОСОБА_1 є також те, що, на момент звільнення, з ним не розрахувалися в повному обсязі, а саме: не виплатили індексацію грошового забезпечення за період з березня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Звертаючись до суду з відповідним позовом, ним був отриманий доказ, з якого стало відомо про незарахування окремих періодів служби у пільговому обчисленні, що дає йому право звертатися за захистом своїх прав порушених при звільненні.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Частиною першою статті 5 КАС визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом частини першої статті 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Таким чином, військова служба є публічною службою.

За такого правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби і на дані правовідносини розповсюджується строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України.

Далі, слід зазначити, що частиною першою статті 123 цього Кодексу передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За частиною другою статті 123 КАС, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З аналізу вказаних законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права при звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті на публічну службу, проходженні чи звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому норми КАС не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Ураховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції, що позивачем не наведені  поважні причини пропуску строку звернення до суду.
Аналізуючи доводи апеляції, де зазначені причини пропуску строку звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку, що жодна з них не містить обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Як мовилося вище, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Як правильно встановив суд першої інстанції про порушення свого права щодо неправильного розрахунку вислугу років без застосування пільгового обчислення, позивач дізнався 17.06.2020 р., однак, активних дій задля захисту своїх прав до 26.04.2021 р. не вчиняв.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Відповідаючи на довід апеляції, що строк звернення до суду розповсюджується лише на ті правовідносини, де суб`єкт владних повноважень діє в рамках закону, колегія суддів зазначає, що саме неправомірна поведінка відповідача, спонукає суб`єкта приватного права звертатися за захистом своїх прав та не звільняє, останнього від обов`язку дотримуватися процесуальних строків.
Себто, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.
Також, суд апеляційної інстанції, відповідаючи на довід апеляції, що строк звернення до суду залежить від дати отримання від суб`єкта владних повноважень відповіді на звернення про порушення прав, заявляє, що така подія не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність розрахунку вислугу років.
Аналізуючи довід скаржника, що непроведення з ним при звільненні повного розрахунку, свідчить про наявність у нього права звернутися до суду  з даним позовом, оскільки спірні правовідносини також пов`язані зі звільненням, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість з огляду на таке.
Невиплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцю при його звільненні, ніяким чином не впливає на правовідносини правомірності звільнення з посади та обов`язку поновити на посаді.

У відповідності до ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року про повернення позову ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя доповідач:                                                             І. О. Турецька

Суддя:                                                                                 Л. В. Стас

Суддя:                                                                                Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.07.2021 року.