ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/55/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за   апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року (суддя Калашник Ю.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/55/21
за позовом  Приватного підприємства "НІКС-С"
до  Державної податкової служби України,  Головного управління ДПС у Запорізькій області
про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
встановив:
Позивач звернувся  з позовом Державної податкової служби (надалі  відповідач 1), Головного управління ДПС в Запорізькій області (далі  відповідач 2), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 № 1563633/34868768;
- зобов`язати відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 27.01.2020 № 1;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 про неврахування поданої позивачем таблиці даних платника податків на додану вартість №1861361/34868768 від 21.08.2020.
Рішенням суду першої інстанції позов було задоволено в повному обсязі. Суд виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для його задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2  оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.
Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначив, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що платник податків не надав на розгляд комісії документи, що підтверджують першу подію, яка є підставою для складання податкової накладної №1 від 27.01.2020р. , а  саме -  сплату за ячмінь в розмірі 252999,78 грн.
Комісія ГУ ДПС у Запорізькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, розглянувши подану приватним підприємством "НІКС- С" таблицю даних платника податку на додану вартість від 15.04.2020 №9081789212 і підтверджуючі документи господарської діяльності до неї, прийняла рішення від 17.04.2020 за №1530999/34868768 про врахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
Відповідно до п. 19 Порядку № 1165, комісія центрального рівня (ДПСУ) має право прийняти рішення про неврахування ТПП, у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі.
Оскаржуване рішення № 1861361/34868768 від 21.08.2020 року прийнято комісією ДПС України в зв`язку з наявністю в органах державної податкової служби України податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.
Квитанція про зупинення формується автоматично на центральному рівні та містить всю необхідну інформацію, передбачену Порядком № 1165.
Комісія приймала Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної тільки на підставі тих документів, які надавались на розгляд Комісії. Відповідно, предметом розгляду комісії є пояснення та пакет документів, яким платник податків повинен спростовувати ризик порушення норм податкового законодавства, тобто довести відсутність можливих порушень норм підпункту "а"/"б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а"/"б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та довести відсутність об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг відповідно до податкової накладної.
Форма, за якою складається Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних,  затверджена як Додаток до наказу МФУ № 520 ««Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», та не передбачає внесення в неї додаткових відомостей індивідуально для кожного випадку зупинення реєстрації податкової накладної.
Враховуючи зазначене, у Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної. 
Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи результатів засідання комісії (за результатами якої не приймалось рішення про відмову в реєстрації податкової накладної) не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їх права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення відповідних прав та обов`язків.
Таким чином, неврахування ТПП за рішенням контролюючого органу не позбавляє платника права повторної подачі ТПП з тими самими кодами згідно з УКТЗЕД, не звужує його прав щодо можливості реєстрації будь-яких ПН/РК у ЄРПН, таке рішення не створює для платника будь-яких додаткових обмежень та не накладає будь-яких обов`язків, оскільки коло прав та інтересів платника залишається незмінним.
Позивачем у заявленому позові не зазначено, в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України його прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із прийняттям Відповідачем оскаржуваного рішення, не наведено аргументів про наявність прямого причинно- наслідкового зв`язку між прийняттям оскаржуваного рішення та будь-якими негативними наслідками для позивача, які стосуються його діяльності.
Відповідач-1 не скористався правом на подання відзиву.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з висновками суду першої інстанції та просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом норм матеріального  і процесуального права  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2020, на підставі рахунку на оплату №1 від 24.01.2020, ПП «НІКС-С» отримано попередню оплату від ТОВ «Полетехніка» за ячмінь, вирощений на орендованій землі в 2019 році у кількості 55 тон на загальну суму 252999,78 грн., у т.ч. ПДВ 42166,63 грн., що підтверджується банківською випискою від 27.01.2020 (а.с.162).
На підставі абзацу а, пункту  187.1. статті 187 ПК України, за правилом першої події, ПП «НІКС-С» складено та направлено на реєстрацію Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 27.01.2020 (а.с.47).
Згідно з отриманої квитанції від 13.02.2020 №9022812954 податкову накладну прийнято, але реєстрація зупинена. Підставою зупинення реєстрації є: пункт  201.16 статті 201 Податкового кодексу України, коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1003, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійні основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операції. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (а.с.48).
На виконання вимог відповідача, повідомленням №1 від 07.05.2020 позивачем надані пояснення разом із документами про підтвердження реальності здійснення операції, по спірній податковій накладній.
Рішеннями комісії ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.05.2020 №1563633/34868768 відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 27.01.2020. Підставою відмови в реєстрації спірної податкової накладної у рішенні зазначено: «Ненадання платником податків копій документів, зокрема: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити); розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків». У графі «додаткова інформація» зазначено: відсутні первинні документи щодо постачання (перша подія) (а.с.21).
15.04.2020 ПП «НІКС-С» направлено Таблицю даних платника податку на додану вартість (а.с.24).
17.04.2020 відповідачем прийнято рішення № 1530999/24868768 про врахування таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі 15.04.2020 за №9081789212 (а.с.26).
21.08.2020 відповідачем 1 прийнято рішення № 1861361/34868768 про неврахування таблиці даних платника податку, зареєстрованої у контролюючому органі 15.04.2020 за №9081789212 врахованої згідно з рішенням комісії від 17.04.2020 №1530999/34868768. Підставою для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість визначено те, що у контролюючого органу наявна податкова інформація, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій (а.с.27).
Правомірність зазначених рішень є предметом спору в цій справі.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення виходив з того, що  невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії Державної податкової служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням комісії ГУ ДПС у Запорізькій області відмовлено у реєстрації спірної податкової накладної, а підставою зазначеного рішення зазначено неподання платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано.
На думку суду, всі первинні документи, які підтверджують господарську операцію, за якою складено спірну податкову накладну позивач надавав контролюючому органу, про що свідчать матеріали справи.
Отже, суд відхилив доводи відповідача 2 про те, що прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної було неможливо із огляду на ненадання позивачем копій документів. Крім того, контролюючим органом не висувалась вимога щодо надання позивачем конкретних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, рішення Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.05.2020 №1563633/34868768 підлягає скасуванню.
Оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню, відповідно пунктів 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, суд прийшов  до висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 27.01.2020.
Щодо рішення № 1861361/34868768 від 21.08.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії ДПС України містить лише формальну відмітку про наявність в органах державної податкової служби податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій, але відсутні прямі посилання на обставини, які слугували підставою для неврахування поданої позивачем Таблиці, що є порушенням прав позивача. Крім того, відповідачем не надано суду будь-яких доказів в обґрунтування свого рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, з урахування доводів апеляційної скарги, зазначає наступне.
Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Таким чином, відповідно до наведених вище норм Податкового кодексу позивач мав право й обов`язок скласти податкову накладну, отримавши на банківській рахунок передоплату за послуги, що підлягають постачанню.
Позивачем були надані пояснення від 07.05.2020 року, з яких вбачається, що позивач є сільгоспвиробником, має в оренді земельні ділянки загальною площею 172,8486 га, продавав ТОВ «Полетехніка» ячмінь власного виробництва. При цьому були надані на підтвердження господарської операції  документи, що підтверджують наявність землі, закупівлю запчастин для сільгосптехніки, дизпального, масла, добрива, пестицидів, гербіцидів, платіжні доручення і податкові накладні тощо, для ведення власної господарської діяльності, а також витяги з Державного земельного кадастру, статистичні звіти, яким відповідачем не було надано жодної оцінки, жодної інформації щодо неналежності таких документів вимогам законодавства в оскаржуваному рішенні не наведено. 
Приймаючи рішення суто з формальних підстав, відповідач зазначив в рішенні про «відсутність первинних документів щодо постачання (перша подія)», в той час як першою подією є отримання на банківський рахунок грошових коштів.
Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову у реєстрації, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та, за умови не наведення доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.
Колегія суддів зазначає, що згідно ч.4 ст. 245 КАС України, у   випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
У справі, що розглядається, можна дійти висновку про те, що відповідач-2 використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду відповідних документів, поданих позивачем, а тому належним способом порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача-1 прийняти відповідне рішення, тобто зареєструвати податкову накладну днем її подання, що прямо передбачено  пунктами  19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246  (далі - Порядок №1246), які передбачають, що   податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).
Щодо рішення № 1861361/34868768 від 21.08.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, колегія суддів зауважує наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 1165).
За визначенням, наведеним у пункті 2 вказаного Порядку, таблиця даних платника податку це зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
Пунктами 12-20 Порядку №1165 встановлено, що платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5). У  таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України. Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку. Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання. Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (додаток 6). У рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування. Таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України”, та/або сільськогосподарськими товаровиробниками за певних, встановлених (перерахованих) цим пунктом обставин. У разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу (додаток 7).
Отже, наведені норми права, зокрема, визначають як підстави для врахування таблиці даних платника податку так і підстави для прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника податку. При цьому, у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування (п. 17 Порядку №1165).
Суд першої інстанції встановив, що рішення Комісії ДПС України №1861361/34868768 від 21.08.2020 містить лише формальну відмітку про наявність в органах державної податкової служби податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій, але відсутні прямі посилання на обставини, які слугували підставою для неврахування поданої позивачем Таблиці, що є порушенням прав позивача.
Крім того, відповідач не надав суду будь-яких документів на підтвердження наявності підстав для прийняття №1861361/34868768 від 21.08.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість.
Відповідно, посилання скаржника в апеляційній скарзі на правомірність використання Комісією даних з автоматизованих інформаційних систем, а також використання податкової інформації при прийнятті рішення №1861361/34868768 від 21.08.2020, в контексті наявної податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податку ризикових операцій, є безпідставним.
Додаток 6 до Порядку №1165, яким затверджено типову форму рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість містить наступне формулювання: «Рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку»
Отже, з наведеного вбачається, що Порядком №1165 встановлено право платника податку оскаржити рішення про врахування/неврахування таблиці даних платника податку, у тому числі в судовому порядку.
З огляду на викладене, твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення не породжує правових наслідків для позивача - платника податків та не порушує прав останнього є необґрунтованими та незаконними, оскільки таке рішення є індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, яке в подальшому створює для платника податків, відносно якого воно прийнято, певні юридичні наслідки під час реєстрації податкової накладної/рахунку коригування, поданих таким платником податків, та підлягає оскарженню у судовому порядку.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник сам зазначає про найбільш сприятливі умови для платника податків у разі врахування таблиці даних платника податку.
Доводи скаржника  про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення... Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)»
Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, з наданням оцінки аргументам учасників справи, які дослідив у необхідному та достатньому обсязі. Відповідно, посилання скаржника на порушення норм процесуального права є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
Постановив:
Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення. 
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 280/55/21 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова