Ухвала
    
28 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 947/551/20
провадження № 61-12486ск21  
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у  січні 2020 року ОСОБА_6 звернувся із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення у солідарному порядку майнової шкоди у розмірі 98 231,34 грн та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 11 342,01 грн; моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2021 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 2 900,19 грн, на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Відмовлено ОСОБА_6 у позові до ОСОБА_4 а і ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
22 липня 2021 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Тізулом О. І., на постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2021 року. ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволенні позовні вимоги.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову у справі № 947/551/20 становить 198 231,34 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 947/551/20 є малозначною у силу вимог закону.
ОСОБА_6 у касаційній скарзі вказує, що справа становить виняткове значення для позивача. Проте ОСОБА_6 не обґрунтовує, у чому проявляється виняткове значення для позивача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить виняткове значення для учасника справи.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_6 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення майнової та моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         М. Ю. Тітов