14.09.21
22-ц/812/1439/21
Провадження № 22-ц/812/1439/21         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року                                             м. Миколаїв
                                                                                  справа № 478/396/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н. О.,
       суддів Лівінського І. В., Ямкової О.О., 
       із секретарем Андрієнко Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, 26 квітня 2021 року суддею Іщенко Х.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до
ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості, 
У С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви, приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості.
Посилаючись на порушення позичальницею умов кредитування, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла станом на 06 лютого 2021 року у розмірі 20 936, 67 грн., з яких 12 995 грн. за тілом кредиту, 7 691, 67 за процентами та 250 грн. штрафів.
Відповідачка участі у судових засіданнях не приймала, своєї думки стосовно позову не висловила.
Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 12 995 грн. кредитної заборгованості.
В апеляційній скарзі банк просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами та штрафами.
Відповідачка правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності отримання відповідачкою 12 995 грн. кредитних коштів та недоведеності факту обізнаності відповідачки про Умови та Правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів та штрафу, оскільки ці Умови та Правила не містять її підпису.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 5-зворот).
Цього ж дня ОСОБА_1 простим електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Паспорт підписано шляхом підтвердження ОТП 26 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг, дата, ПІБ, підпис (а.с. 6)
Паспортом визначено умови кредитування за картками: «Універсальна», «Універсальна GOLD» та «Зелена».
Найменшою є процентна ставка, визначена за картками «Універсальна GOLD» та «Зелена» - 3, 7 на місяць (44.4 % на рік). Також за цими картками найменшою є процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7, 4 % на місяць (розділи 4, 6 паспорту споживчого кредитування).
Зазначене вище дає підстави вважати доведеним усвідомлення, погодження та отримання позичальницею кредитних коштів, з застосуванням процентної ставки 3, 7 на місяць (44.4 % на рік) та 7, 4 % на місяць (88,8 % на рік) за невиконання зобов`язання.
Наведене свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
З розрахунку заборгованості та виписки за рахунком вбачається, що у період з 01 листопада по 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 зняла з картки 12 995 грн. (а.с. 5, 47).
До 01 січня 2021 року за користування кредитними коштами позичальниці нараховано 516, 75 грн. процентів за поточною заборгованістю (44,4 на рік) та 7 174, 92 грн. (88,8 на рік) - за простроченою. Таким чином загальний розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами складає 7 691, 67 грн.
Також розділом 6 паспорту споживчого кредитування визначено сплату штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, який списується у день списання відсотків: 50 грн. кожен раз коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн.; та 100 грн. кожен раз коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.
Оскільки ОСОБА_2 жодного разу кредит не погашала, то банком обґрунтовано нараховано 250 грн. штрафів, 50 грн. 01 січня 2020 року, 100 грн. 01 лютого 2020 року та 100 грн. 01 березня 2020 року (а.с. 5, 47). 
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом та суми штрафу у визначеному паспортом споживчого кредиту розмірі, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстаніції в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалось, а тому підстави для його перегляду відсутні.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами статті 141 ЦПК України апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.
Крім того, частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, визначено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.
За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 270 грн. судового збору, сплаченого при пред`явленні позову.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити.
Заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, штрафами та в частині розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками та штрафами задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 7 691 (сім тисяч шістсот дев`яносто одну) грн. 67 коп. заборгованості за процентами, 250 (двісті п`ятдесят) грн. штрафів та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. судових витрат пов`язаних з розглядом справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук

Судді:                                                І.В.Лівінський
                                                               О.О.Ямкова
                                               
---------------------------------
Повну постанову складено 14 вересня 2021 року