УХВАЛА

17 серпня 2021 року  
Київ
справа №640/7435/21
адміністративне провадження №К/9901/28492/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року
у справі № 640/7435/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський електротранспортний завод" 
до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Київський електротранспортний завод" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), в якому просило визнати протиправними та скасувати:
абзац 2 пункту 1 "Містобудівні умови та обмеження" від 28 грудня 2019 року                       № 28545/0/7-1-19, де зазначено: "Органів охорони культурної спадщини";
абзац 3 пункту 5 "Містобудівні умови та обмеження" від 28 грудня 2019 року                       № 28545/0/7-1-19, де вказано: "об`єкт проектування знаходиться в межах центральної планувальної зони, історичного ареалу, в зоні регулювання забудови третьої категорії (згідно з рішеннями виконкому Київської міської ради народних депутатів від                    10 жовтня 1988 року № 976, 16 липня 1979 року № 920, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17 травня 2002 року  № 979, рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/180)";
абзац 4 пункту 5 "Містобудівні умови та обмеження" від 28 грудня 2019 року                     № 28545/0/7-1-19, де зазначено: "Розроблення проектної документації на будівництво має відповідати вимогам Закону України "Про охорону культурної спадщини", постанові Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 318 "Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності та території історичних ареалів населених місць" та потребує погодження з Департаментом охорони культурної спадщини";
абзац 5 пункту 5 "Містобудівні умови та обмеження" від 28 грудня 2019 року                     № 28545/0/7-1-19, де зазначено: "дозвіл на виконання робіт отримати згідно Закону України "Про охорону культурної спадщини" та розпорядження КМДА № 979 від               17 травня 2002 року";
абзац 16 пункту 5 "Містобудівні умови та обмеження" від 28 грудня 2019 року                   № 28545/0/7-1-19, де зазначено: "Про охорону культурної спадщини".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  07 липня 2021 року, позов задоволено.
29 липня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 640/7435/21.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не правильно застосовано норми матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано, що в розділі 2.3 «Містобудівні умови та обмеження» встановлено граничну допустиму висоту та рекомендовану поверхність житлової забудови.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також з огляду на те, що розроблення проектної документації на будівництво має відповідати вимогам, зокрема Закону україни "Про охорону культурної спадщини", колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року.
Крім того, наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про наявність обставин, з якими законодавець обумовлює здійснення касаційного перегляду рішення суду.
Касаційна скарга відповідає вимогам ст. 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні. 
Керуючись ст. ст. 328, 329, 330, 334 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 640/7435/21.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/7435/21.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів  разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         І. В. Желєзний
Судді                                                                                                                       Я. О. Берназюк    
                                                                                                                           С. М. Чиркін