КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
14 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 356/58/21
провадження № 22-ц/824/10268/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.,
суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф. 
 
учасники справи:
 
позивачі  -   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 
            
на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року у складі судді Капшученко І.О.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2021 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року зупинено провадження у справідо набрання законної сили судовим рішенням, яким завершиться розгляд кримінального провадження № 1-кп/356/43/21 (справа № 356/610/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, 01 червня 2021 року представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - ОСОБА_3   звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.
Зауважує, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Уважає, що жодних належних доказів того, що існує об`єктивна необхідність у зупиненні провадження у справі не має, адже сама по собі пов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду кримінальної справи, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи.
22 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив генерального директора ТДВ «СГ «Оберіг» Крендельова І.Ф. на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Зазначає, що оскільки предметом розгляду у цій справі є правові наслідки дій/бездіяльності водія забезпеченого транспортного засобу, тому рішення у кримінальній справі, що набрало законної сили є обов`язковим для суду при розгляді цієї справи. Страховик та суд позбавлені можливості встановити всі обставини події та наявність чи відсутність підстав для виплати страхового відшкодування позивачам.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України  розгляд справи здійснюється  у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції, враховуючи різні версії обставин події того дня, а також аргументи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов висновку, що розгляд вказаної цивільної справи передбачає з`ясування обставин у сукупності, які мають значення для справи та правову оцінку правовідносин, що підлягають встановленню в межах вказаного кримінального провадження. 
Проте, з таким висновком суду колегія не погоджується з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням, яким завершиться розгляд кримінального провадження № 1-кп/356/43/21 (справа № 356/610/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6                  ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.
Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення в іншій справі (провадження у якій зупинене).
Судом установлено, що предметом даного спору є стягнення з ТДВ «Страхова група «Оберіг» страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю громадянки ОСОБА_5 , яка настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 25 серпня 2020 року о              00 год. 30 хв. в м. Березань Київської області за участю забезпеченого транспортного засобу CHEVROLET Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок чого він та ОСОБА_5 загинули на місці. 
У провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження №1-кп/356/43/21, справа №356/610/20, внесене до ЄРДР за №12020110000000909 від 25 серпня 2020 року за фактом вказаної ДТП, що сталась 25 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що існує об`єктивна необхідність у зупиненні провадження та неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі, оскільки предмет позову свідчить про наявність у суду правових підстав для самостійного встановлення всіх обставин справи та вирішення цієї справи по суті з огляду на те, що вина водія у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.
Також відсутні підстави вважати, що факти, які будуть встановлені у вищезазначеній кримінальні справі, матимуть преюдиційне значення для розгляду даної цивільної справи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 Разом з тим, вирішуючи питання про зупинення провадження, суд першої інстанції не вмотивував та не обґрунтував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням, яким завершиться розгляд кримінального провадження № 1-кп/356/43/21 (справа № 356/610/20), а також які саме обставини та факти у даній справі неможливо встановити до вирішення іншої справи.
Таким чином, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, встановив наявність взаємозв`язку обох справ та безпідставно зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи, розгляд якої жодним чином не впливає на вирішення даного спору.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження порушує розумні строки розгляду справи.
Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
З огляду на вказане, апеляційний суд доходить висновку про те, що у справі відсутні належні та допустимі докази необхідності зупинення провадження у даній справі та порушення строків її розгляду.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому, відповідно до положень статті 379 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
           Головуючий                                                                         В.А. Кравець
 
Судді                                                                                         О.В. Желепа
 
                                                                                                               О.Ф. Мазурик