КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/7772/15-ц
провадження № 22-ц/824/9879/2021 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 червня 2021 року                                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А. 
за участю секретаря судового засідання  Гайворонського В. М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня  2021 року у складі судді Ковальчук Л. М.,
 
встановив:
 
18.06.2020  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (дала - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону  виконавчого провадження, а саме:  первісного стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра»  його правонаступником -  ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому   провадженні  щодо виконання рішення Києво-Святошинського районного  суду Київської області  від 17  грудня  2015 року  у справі  №369/7772/15-ц за позовом  ПАТ "Комерційний банк "Надра" до  ОСОБА_1 про  звернення стягнення на предмет іпотеки від 18.09.2007 р.
Заяву обґрунтовано тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року позов  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто  стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.09.2007 року,  посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 8059, а саме на нерухоме майно: житловий будинок за АДРЕСА_1 ,  загальною  площею  272,9 кв.м.,  що належить  ОСОБА_1 згідно договору  купівлі-продажу  за реєстровим №8051;  земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 ,   площею 0,0809, кадастровий номер 3222486201:01:036:0012, що належать ОСОБА_1 згідно договорів купівлі-продажу за реєстровим № 8050, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №480/П/99/2007-840 від 18.09.2007 року у розмірі 802 003,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 16 984 842,77 грн, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого проваджена за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому звичайній ціні на цей вид майна. Стягнуто  з  ОСОБА_1 на користь  держави судовий збір  в сумі 3 654 грн.
21.04.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено договір № GL3N415722 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 615,  за яким ТОВ  «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право іпотекодержателя за іпотечним договором б/н від 18.09.2007 року.
Посилаючись на вказані   обставини та положення  ст. 512, 514 ЦК  України, ст. 442 ЦПК України,  ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» ТОВ  «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило заяву задовольнити.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня  2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.
В поданій  апеляційній скарзі  ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня  2021 року та постановити нове рішення, яким замінити первісного стягувачаПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника  ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
Свої доводи мотивує тим, що на підтвердження факту відступлення  права вимоги за договором  № GL3N415722 від 21.04.2019, заявником  було надано   належним чином  посвідчену копію договору про відступлення прав вимоги разом з витягом з реєстру  боржників (додаток №1 до  цього  договору),  копію рішення   Києво-Святошинського  районного  суду Київської області від  17 грудня  2015 року у справі  №369/7772/15-ц з  ЄДРСР,  копію інформаційної  довідки про виконавче провадження №59749628, які повною мірою підтверджують набуття заявником  права вимоги за кредитним договором.
Крім цього,  19.04.2021  представником  заявника  було  подано   заяву про  долучення  до матеріалів справи копії  ухвали Голосіївського районного  суду  м. Києва від 21 вересня  2020 року   у справі  №752/8103/13 від  21 вересня  2020 року, в якій судом   встановлено  обставини переходу права вимоги  з а кредитним договором  №№480/П/99/2007-840 від 18.09.2007 року та договором  іпотеки, проте  суд першої  інстанції  її до  уваги не взяв, що  є порушенням   ст.263 ЦПК  України.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались. 
В  судовому засіданні представник ТОВ " Фінансова  компанія " Довіра  та Гарантія" - адвокат Лозовський В. М.  апеляційну скаргу підтримав  та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат  Федосін  А. В.  просив відмовити в задоволенні  поданої  апеляційної скарги,  виключити з числа доказів  платіжне  доручення  №284006317 від  17 квітня  2020  року, як таке,  що подано з порушенням  встановленого  процесуального строку і про поновлення якого  відсутнє клопотання.  Також просив зупинити провадження у справі   до  вирішення  справи №761/988/21 за позовом  ОСОБА_2 до  ПАТ  "Комерційний банк "Надра", третя особа ОСОБА_1   про  визнання   договору про  відступлення права вимоги № GL3N415722 від 21.04.2019 удаваним  правочином  та визнання  договору  недійсним.
Приватний виконавцеь  Ігнатенко  К. Е. проти задоволення  апеляційної скарги не  заперечував. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню  з таких підстав. 
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
Як вбачається  з матеріалів справи та встановлено  судом,  заочним рішенням  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін  постановою  Верховного  Суду  від 13 березня  2019 року,  позов  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто  стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18.09.2007 року,  посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 8059, а саме на нерухоме майно: житловий будинок за АДРЕСА_1 ,  загальною  площею  272,9 кв.м.,  що належить  ОСОБА_1 згідно договору  купівлі-продажу  за реєстровим №8051;  земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2 ,   площею 0,0809, кадастровий номер 3222486201:01:036:0012, що належать ОСОБА_1 згідно договорів купівлі-продажу за реєстровим № 8050, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №480/П/99/2007-840 від 18.09.2007 року у розмірі 802 003,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 16 984 842,77 грн, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого проваджена за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому звичайній ціні на цей вид майна. Стягнуто  з  ОСОБА_1 на користь  держави судовий збір  в сумі 3 654 грн.
На виконання вказаного заочного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області були видані виконавчі листи.
07  серпня  2019  року   приватним виконавцем  Ігнатенко  К. Е.  винесено постанову про  відкриття виконавчого провадження  на  виконання  вищевказаного  судового  рішення (а.с.173 т.2).
Ухвалою   Києво-Святошинського районного  суду  Київської області від  06 листопада  2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про  визнання виконавчого  листа таким,  що  не  підлягає   виконанню,  відмовлено. 
21.04.2020  між ПАТ "Комерційний банк  "Надра"  та ТОВ  "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (код ЄДРПОУ 38750239) ( новий кредитор) укладено договір № GL3N415722 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому  кредитору   належні  банку , а новий кредитор  набуває  права вимоги банку  до  позичальників та/або  заставодавців (іпотекодавців) та/або  поручителів та/або  фізичних осіб   та/або  фізичних осіб-підприємців та/або  юридичних осіб, зазначений у Додатку №1 до цього Договору , надалі за  текстом  - боржники, включаючи права вимоги  до правонаступників боржників, спадкоємців боржників  або інших  осіб, до яких   перейшли обов`язки боржників, за  кредитними договорами   (договорами  про  надання  кредиту (овердрафту)) та/або  договорами поруки та/або  договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або  договорами застави, з  урахуванням  усіх змін, доповнень  і додатків до  них, згідно  реєстру  у Додатку№1 до  цього  договору,  надалі за текстом  - "Основні  договори", надалі  за  текстом -  права вимоги.  Новий кредитор  сплачує  банку  за права  вимоги грошові  кошти у  сумі  та у порядку, визначених цим договором (п.1 договору).
Відповідно до п. 2  цього договору, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь - якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами.
Відповідно  до  п.  4 цього договору,  за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 10 805 440,82 грн без ПДВ, надалі  за  текстом  - ціна договору. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до момент набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.
У Додатку №1 до вказаного договору зазначено договір  іпотеки від  18.09.2007, іпотекодавець  ОСОБА_1   (а.с.157  т.2).
Відмовляючи у  задоволенні  заяви  ТОВ  "Фінансова  компанія  "Довіра та Гарантія", суд першої інстанції   виходив з того, що  заявником  не  було надано  доказів  перерахування  грошових коштів, визначених   п.4  цього  договору, які підтверджують  факт відступлення  прав вимоги за договором, зокрема  платіжних  доручень, квитанцій тощо. Інших доказів,  які б підтверджували  відступлення права вимоги ТОВ  "Фінансова  компанія  "Довіра та Гарантія" за кредитним договором  №480/П/99/2007-840  від 18.09.2007, представником  заявника надано не  було.
Апеляційний суд не  погоджується  з висновком  суду  першої інстанції з огляду на таке.
Як вбачається  з матеріалів справи, 19.04.2021   представник ТОВ  "Фінансова  компанія "Довіра  та Гарантія"  надав  суду першої  інстанції  копію  ухвали  Голосіївського районного  суду  м. Києва від  21 вересня  2020 року, постановлену  в справі  за позовом   ПАТ "Комерційний банк  "Надра"   до ОСОБА_1 про стягнення  заборгованості за  кредитним договором (справа №752/8103/13-ц).
Вказаною  постановою  замінено позивача ПАТ "Комерційний банк  "Надра" його правонаступником    ТОВ  "Фінансова  компанія "Довіра  та гарантія"  на  підставі  договору  №480/П/99/2007-840  від 18.09.2007 (а.с.  160 т.3).
 Суд першої  інстанції не  навів жодного  мотиву неврахування обставин,  встановлених вищевказаною  ухвалою суду, яка у відповідності  до   п.28 ч.1 ст.353 ЦПК  України могла  бути оскаржена  окремо від рішення  суду, проте  оскаржена не була  та набула законної  сили.
Відповідно  до  ч.4 ст.82 ЦПК  України  обставини, встановлені    рішенням  суду  у господарській, цивільній  або  адміністративній справі,  що набрало  законної  сили,  не  доказуються  при розгляді іншої справи,  у якій беруть  участь  ті самі особи або  особа, щодо  якої встановлено  ці обставини, якщо  інше  не  встановлено законом. 
Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд першої  інстанції, розглянувши справу у відсутність   учасників справи,   не  встановив обставин щодо здійснення повної оплати за договором  № GL3N415722 про відступлення прав вимоги, не  вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення істини та об`єктивного вирішення справи, та дійшов   помилкового  висновку  щодо  недоведеності виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.
З огляду  на те, що  обставини  здійснення  оплати за договором  відступлення права вимоги підлягали встановленню, проте залишились  нез`ясованими  судом першої інстанції,  суд апеляційної інстанції  вважав  за можливе врахувати   при розгляді  поданої апеляційної скарги платіжне  доручення  №284006317  від 16 квітня 2020  року,   яке було  надано  заявником на підтвердження  фактів,  на  які  він посилався  в апеляційній скарзі. 
З  урахуванням  обставин справи  та зібраних доказів в  їх сукупності,  суд апеляційної  інстанції  дійшов  висновку про  наявність  правових підстав для  заміни стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ: 38750239, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, офіс 34) у виконавчому провадженні щодо виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі №369/7772/15-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що  відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку із наведеним колегія суддів дійшла висновку, що ухвала  суду першої  інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні не відповідає як нормам матеріального права, так і принципу справедливості правосуддя,  у зв`язку із чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення вимог заявника. 
 Клопотання  представника  боржника ОСОБА_1   про зупинення провадження у справі до  вирішення  справи №761/988/21 за позовом  ОСОБА_2 до  ПАТ  "Комерційний банк "Надра", третя особа ОСОБА_1   про  визнання   договору про  відступлення права вимоги № GL3N415722 від 21.04.2019 удаваним  правочином  та визнання  договору  недійсним є необґрунтованим. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Разом  з тим, відповідно до ст. 442 ЦПК України розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів посадових осіб», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
З огляду на те, що  заява  про   заміну  сторони  виконавчого  провадження  розглядається  на  етапі  виконання  остаточного судового  рішення, яке набрало  законної сили,  правові підстави для зупинення її розгляду відсутні,  а процесуальні питання можуть мати місце виключно в порядку виконання судового рішення і судового контролю за таким виконанням.
Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
 постановив:
 
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити. 
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня  2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ: 38750239, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, офіс 34) у виконавчому провадженні щодо виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі №369/7772/15-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Постанова апеляційного суду набирає  законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного  Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено  02 липня 2021  року. 
 
Суддя-доповідач:                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                 І. М. Рейнарт                                
                                                                      
                                                                                          Т. А. Семенюк