Ухвала        
09 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/19303/19
провадження № 61-10550ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду               від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання удаваним, визнання договору ренти недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 25 червня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду               від 12 квітня 2021 року у вказаній вище справі. 
Верховний Суд ухвалою від 09 липня 2021 року вказану касаційну залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн. Роз`яснив наслідки невиконання вимог ухвали.
ОСОБА_1 на адресу суду направила заяву.
У поданій заяві вона висловила свою незгоду з судовим рішенням про залишення її касаційної скарги без руху та просила скасувати ухвалу Верховного Суду від 09 липня 2021 року та вирішити питання про відкриття касаційного провадження. 
Верховний Суд залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху виходив із того, що заявник звертаючись до суду просила:
1) визнати договір довічного утримання від 03 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 82, удаваним правочином та визнання договору ренти від 03 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 82, недійсним;
2) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис                              від 03 лютого 2017 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи розмір судового збору у сумі 1 536,80 грн, який необхідно заявнику було доплатити, суд виходив із заявлених вимог немайнового характеру. 
Що стосується першої позовної вимоги, то як вбачається із оскаржуваних судових рішень ОСОБА_1 вважає, що спірний договір довічного утримання укладений з метою приховання договору ренти, а тому Верховний Суд при визначенні розміру судового збору визначив як одну вимогу немайнового характеру.
Що стосується другої позовної вимоги, то скасування рішення про реєстрацію права власності є самостійною вимогою немайнового характеру, що узгоджується із правовими висновками викладених в ухвалах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №753/15818/19 (провадження № 61-11676ск21), від 15 липня 2021 року у справі № 308/9204/19 (провадження № 61-11424ск21), від 02 серпня 2021 року у справі № 441/2087/19 (провадження № 61-12319ск21).
ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно було визначено кількість позовних вимог та безпідставно залишено без руху її позовну заяву, що узгоджується із практикою Верховного Суду, яка викладена у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 902/434/19, від 12 листопада              2019 року у справі № 640/21330/18, від 21 грудня 2019 року у справі № 922/2485/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19, від 16 жовтня 2020 року у справі                    № 910/7186/19 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня                     2020 року у справі № 420/3956/20 (провадження № 11-240заі20).
Посилання ОСОБА_1 на постанови Верховного Суду не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предмет позову у зазначених постановах не є тотожним із предметом позову у цій справі.
Отже,враховуючи вищенаведене заявнику необхідно доплатити 1 536,80 грн.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 09 липня                    2021 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Судувід 09 липня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                        І. В. Литвиненко