ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/8063/17                                                    Головуючий у І інстанції – Маслюк Н.В.
                                                                                                                Суддя-доповідач – Губська Л.В.                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                                Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                  Епель О.В., Степанюка А.Г.,
          за участю секретаря:                                                             Кондраток А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа: Чернігівський обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  В С Т А Н О В И В:

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.12.2017 за позовом ОСОБА_1 було зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2017, з урахуванням сум індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові питання, грошової допомоги при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2017 № 39, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 лютого 2020 року залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року відповідача зобов`язано у місячний строк з дня отримання ухвали суду подати звіт про виконання постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.12.2017 у цій справі.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 липня 2020 року залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року встановлено новий строк подання звіту про виконання постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.12.2017.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 квітня 2021 прийнято звіт про виконання постанови  Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.12.2017 та відмовлено в задоволенні заяви позивача про накладення штрафу на керівника органа Пенсійного фонду
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та накласти на керівника ГУ ПФУ у Чернігівській штраф в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач протягом трьох років не вчиняв жодних дій для виконання рішення суду, яке набрало законної сили, при цьому лише в березні 2021 року заніс відомості по заборгованості щодо виплати йому пенсії, отже поведінка відповідача не свідчить про вчинення реальних та дієвих дій спрямованих на виконання рішення суду.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду представники сторін до суду не прибули, тому згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, відмовляючи у задоволені заяви про накладення штрафу на керівника та встановлення нового строку для подання звіту, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу та ним здійснюються заходи щодо виконання рішення у частині виплати заборгованості, отже тривале невиконання судового рішення не є наслідком бездіяльності пенсійного органу. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з оглядну на наступне.
Так, згідно зі ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 14 та 370 КАС України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, статтю 382 КАС України передбачено два види судового контролю: встановлення нового строку подання звіту та накладення штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Як вбачається з поданих відповідачем на вимогу апеляційного суду письмових пояснень та документів, на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.11.2017 з урахуванням сум індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в суворій відповідності до відомостей (переліку виплат та їх розмірів), які містяться у довідці військової частини АЗ 120 від 02.10.2017 №39, з урахуванням виплачених сум.
Доплата до пенсії з 24.09.2019 по 31.10.2019 (з дати набрання рішенням суду законної сили) в розмірі 4 225, 17 грн. виплачена в листопаді 2019 року.
Сума доплати за період з листопада 2017 року по вересень 2019 року склала 85 009, 03 грн.
Загальна сума заборгованості за вказаним рішенням суду за період з листопада 2017 по вересень 2019 – 85 107, 32 грн. (85 009, 03 грн. + 98, 29 грн.).
Розрахунок зазначеної суми, що підлягала виплаті, було підготовлено для розгляду на Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, створеній у Пенсійному фонді України відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 №649, та включено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (копія міститься у матеріалах справи) — у чіткій відповідності до вимог законодавства, діючого на час виконання судового рішення, що підтверджується наданими документами. Відтак, відповідачем ще в 2019 році були вжиті всі передбачені чинним законодавством заходи щодо належного виконання судового рішення у даній справі (здійснено перерахунок, виплачено частину заборгованості, а суму, що підлягала виплаті на умовах та у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 22.08.2018 №649 включено до відповідного Реєстру).
Вказане спростовує твердження апелянта стосовно того, що відповідачем протягом трьох років не вчинялося жодних заходів на виконання рішення суду.
Разом з тим, у січні 2020 року Пенсійним фондом України було скеровано до Головного управління лист щодо виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 , яким наголошувалося, що оскільки у рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата пенсії у розмірі, перерахованому на виконання рішення суду, продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення. ПФУ вказав на те, що розмір пенсії на виконання судового рішення обчислюється до дати проведення перерахунку відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 та просив привести у відповідність матеріали пенсійної справи до норм чинного законодавства і судових рішень.
З урахування наведеного, відповідач підготував інший Розрахунок суми заборгованості за вказаним судовим рішенням, яким обмежено період нарахування заборгованості, зазначивши в ньому виключно листопад-грудень 2017 року, оскільки перерахунки пенсій відповідно до Постанови №103 від 21.02.2018 проведені з 01.01.2018. Сума, що підлягала виплаті за даним розрахунком, склала 9189,86 грн. та була затверджена Протоколом засідання комісії в ПФУ від 16.04.2020 №22.
У зв`язку з цим були внесені зміни до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Зазначена сума виплачена позивачеві у квітні 2020 року в порядку черговості та в міру надходження коштів, відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 №649.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.07.2020, яка залишена без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 08.02.2021, було встановлено новий строк подання звіту про виконання судового рішення у справі №751/8063/17. 
З урахуванням висновків судів першої та апеляційної інстанцій стосовно виконання постанови суду за позовом ОСОБА_1 , Головним управлінням було внесено до Реєстру суму заборгованості у розмірі 75 917, 46 грн., яка є залишком заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду в цій справі за період з 01.11.2017 по 23.09.2019. з урахуванням суми, яка фактично виплачена (85 107, 32 грн. - 9189,86 грн. = 75 917, 46 грн.).
У квітні 2021 року Головне управління звернулося до Пенсійного фонду України з листом щодо виділення коштів на виплату вказаної заборгованості і тримає це питання на контролі (а.с.176-198).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до п.п. 4, 5 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування та виплату пенсій; здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .
Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно із п.п. 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Як зазначив Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Тобто, виплата позивачу заборгованості можлива за умови виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми. У свою чергу, доказів того, що відповідач створює перешкоди для виконання рішення, матеріали справи не містять.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для накладення на керівника відповідача штрафу в порядку ч.2 ст.382 КАС України та встановлення нового строку для подачі звіту.
Колегія суддів ураховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Водночас, згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994 року, статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З огляду на викладене, наведені позивачем аргументи щодо необхідності вжиття спірних процесуальних заходів є непереконливими, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 378 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 квітня 2021 року  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                              А.Г. Степанюк