УХВАЛА

20 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/3117/20
адміністративне провадження № К/9901/14834/21
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 400/3117/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, 
УСТАНОВИВ:
26.04.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021.
11.05.2021 ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з витребуваням у Чорноморської митниці Держмитслужби докази, які б підтверджували ціну позову у справі, а саме: митні декларації, показники митної вартості товарів подані позивачем для здійснення митного оформлення товарів до та після прийняття рішень про коригування митної вартості товарів.
До Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 400/3117/20.
На адресу Верховного Суду надійшло клопотання Чорноморської митниці Держмитслужби про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі № 400/3117/20 у зв`язку з неналежним фінансуванням податкового органу.
Розглянувши вказане клопотання, Суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити.
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.
Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору. 
Враховуючи вищенаведене, Суд дійшов висновку, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України не є підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги та зловживання процесуальними правами. 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» звернулося до адміністративного суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA508140/2020/000023/2 від 13.05.2020 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через кордон № UA508140/2020/00056 від 13.05.2020.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021, позов задоволено.
Чорноморська митниця Держмитслужба із зазначеними судовими рішеннями не погодилася та звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду. 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні відмовити.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві визначено Главою 2 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження) крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено перелік категорій справ незначної складності, який не є вичерпним. При цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також враховуючи на неналежність зазначеної справи до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, Суд дійшов висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 400/3117/20 не підлягають касаційному оскарженню.
Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, судом не встановлені.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Чорноморської митниці Держмитслужби про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 400/3117/20 відмовити.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі № 400/3117/20 відмовити.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   Р.Ф. Ханова